Справа № 626/1235/17
провадження № 1-кп/632/7/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , потерпілого ОСОБА_15 , його представника – адвоката ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Красноград Харківської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що проходить службу на посаді поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого сержанта поліції, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину – 2010 року народження, та малолітню дитину – 2017 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, 
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі Нова Водолага Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, мешканця АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , такого, що проходить службу на посаді заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , капітана поліції, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину – 2010 року народження, та малолітню дитину – 2025 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень – злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 365 КК України, 
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Можарка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, мешканця АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , такого, що проходить службу на посаді старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_6 , капітана поліції, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину – 2019 року народження, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.02.2016 за № 47 о/с ОСОБА_9 був призначений на посаду старшого інспектора ІНФОРМАЦІЯ_7 , у спеціальному званні лейтенанта поліції.
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 11.02.2016 за № 47 о/с ОСОБА_10 був призначений на посаду поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_9 , у спеціальному званні старший сержант поліції.

Відповідно до ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, що діяла станом на 12 вересня 2016 року), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до положень ст. 2, 18 Закону України «Про Національну поліцію», одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.

Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, що діяла станом на 12 вересня 2016 року) встановлено, що одними із основних повноважень поліції є здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень; виявлення причини та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вжиття заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень; у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішень про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання; вжиття заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесені до правоохоронних органів. 

Таким чином, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 є службовими особами правоохоронного органу.

Положеннями ст. 265-2 КУпАП, у тому числі у редакції, що діяла станом на 12 вересня 2016 року, передбачено повноваження поліцейського на тимчасове затримання транспортних засобів, а також передбачено, що порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках визначається Кабінетом Міністрів України. 

Згідно із пунктами 2-4, 6, 8, 10, 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках (в редакції, що діяла станом на 12 вересня 2016 року), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року, тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.
Тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Поліцейським забороняється брати участь у здійсненні блокування або евакуації транспортних засобів у випадках, не передбачених законом.
Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.
Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.
Після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу із зазначенням: дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові особи, яка приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку; типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку; найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора; адреси місця зберігання транспортного засобу; посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.
Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи: особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, два свідки, а також водій і страховий комісар у разі їх присутності.
До акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додається фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають у ньому.
У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.
Якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, поліцейський не проводить тимчасове затримання транспортного засобу і оформляє протокол про адміністративне правопорушення, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу. При цьому акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, якщо його вже складено, долучається до рапорту поліцейського про факт появи водія на місці правопорушення в момент виконання робіт із завантаження транспортного засобу.
У разі відсутності водія, транспортний засіб якого доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку або блокується, поліцейський залишає на місці, де був автомобіль, або під його склоочисниками повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу та необхідність прибуття такого водія до територіального органу Національної поліції для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Форма повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу затверджується МВС.
Про місце зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу поліцейський повідомляє водієві під час складання протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а в разі його відсутності - до чергової частини територіального органу Національної поліції. Про тимчасове затримання транспортного засобу боржника поліцейський повідомляє державному виконавцю протягом трьох діб.
Транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання.
Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, складення протоколу про адміністративне правопорушення або акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.
Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов`язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред`явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.
Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.
Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, стали на шлях кримінальної протиправної діяльності та умисно вчинили злочин, а саме - незаконно заволоділи транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин. 
Так, 12 вересня 2016 року близько сьомої години старший інспектор ІНФОРМАЦІЯ_7 лейтенант поліції ОСОБА_9 і поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_9 старший сержант поліції ОСОБА_10 , які входили до групи реагування ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуваючи на чергування, тобто знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, прибули на прибудинкову територію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , де зловживаючи своїм службовим становищем працівників поліції, а саме повноваженнями, що передбачені пунктами 1-3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктами 2-4, 6, 8, 10, 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року, діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, за відсутності будь-яких законних підстав, заволоділи транспортним засобам - мотоциклом «ИЖ «Юпитер 5», синього кольору з номером двигуна № 13530387, вартістю 5180 гривень, який належав ОСОБА_17 , спричинивши останньому майнову шкоду на вказану суму. 
Незаконно заволодівши зазначеним мотоциклом, що належав ОСОБА_17 , поліцейські ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , діючи спільно, повідомивши присутній особі про мету вилучення вказаного транспортного засобу як доставлення для зберігання на спеціальний майданчик ІНФОРМАЦІЯ_9 , відбуксирували мотоцикл «ИЖ «Юпитер 5», синього кольору, номер двигуна № НОМЕР_1 , з подвір`я вказаного вище будинку службовим автомобілем «ВАЗ - 2107», темного кольору, у невідоме місце, а в подальшому транспортними засобом, яким вони незаконно заволоділи, розпорядилися на власний розсуд. 

Крім того, ОСОБА_9 станом на 19 лютого 2018 року, згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 546 о/с від 14 грудня 2016 року, обіймав посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_7 та мав спеціальне звання старший лейтенант поліції. Тобто, ОСОБА_9 , обіймаючи посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», був працівником правоохоронного органу та виконував функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до примітки ст. 364 КК України, являвся службовою особою.

Водночас, ОСОБА_8 станом на 19 лютого 2018 року, згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 546 о/с від 14 грудня 2016 року, обіймав посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_7 та мав спеціальне звання старший лейтенант поліції. Тобто, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», був працівником правоохоронного органу та виконував функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до примітки ст. 364 КК України, являвся службовою особою.

У своїй службовій діяльності як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 повинні керуватися положеннями Конституції, законів України, у тому числі Закону України «Про Національну поліцію», актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно правовими – актами, організаційно-розпорядчими документами ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , відділу (відділення), що належать до сфери діяльності Національної поліції, посадовою інструкцією.  

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 21 Конституції України закріплено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Згідно із ст. 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Положеннями ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, що діяла станом на 19 лютого 2018 року) Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, що діяла станом на 19 лютого 2018 року) передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами ІНФОРМАЦІЯ_11 , іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. 
Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1-3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Таким чином, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , будучи службовими особами, що здійснюють функції представників влади, та являючись працівниками правоохоронного органу, відповідно до наведених вище положень Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію», були зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, захищати життя, здоров`я і свободи громадян, забезпечувати їх особисту безпеку, виконувати свої завдання неупереджено, у точні відповідності з законом, не вчиняючи будь-яких незаконних дій або бездіяльності. 

Однак, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , будучи працівниками правоохоронного органу, перевищили свої службові повноваження, тобто умисно вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин. 
Так, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 19 лютого 2018 року приблизно о 03 годині 55 хвилин, перебуваючи на чергуванні, здійснюючи патрулювання з охорони громадського порядку на території міста Красноград (назва на даний час - Берестин) Харківської області, знаходячись біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_7 (назва на даний час - Перехресна), діючи умисно, спільно у групі один з одним, явно перевищуючи надані їм владні повноваження працівників правоохоронного органу, усвідомлюючи, що вони явно виходять за межі наданих їм службових повноважень, всупереч положенням ст. 3, ч. 1 ст. 28 Конституції України, не маючи законних підстав, з мотивів помсти за висловлені зауваження щодо роботи поліції, демонструючи свою перевагу як представників влади та з метою приниження, схопили ОСОБА_15 за руки, а саме ОСОБА_8 за праву руку, після чого загнув її за спину потерпілого. Одночасно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 схопив ОСОБА_15 за ліву руку. 
Після цього ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи спільно і узгоджено, закрутили руки ОСОБА_15 йому за спину та повалили потерпілого обличчям на тротуарне покриття (бруківку). 
Продовжуючи спільні протиправні дії щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_8 – за праву руку, а ОСОБА_9 – за ліву руку, підняли потерпілого з тротуару (дорожнього покриття), чим завдали йому фізичного болю та потягнули до службового автомобіля, на якому ОСОБА_15 був доставлений до закладу охорони здоров`я – ІНФОРМАЦІЯ_15 , для освідування. 
Внаслідок вищевказаних умисних, спільних, узгоджених кримінальних протиправних дій ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_15 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита травма правого плечового суглоба у вигляді ушкодження (розтягнення) сухожилку надостьового м`язу з подальшими посттравматичними змінами у вигляді тендиніту (запалення) без значних клінічних проявів – легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоровя; садна у ділянці підборіддя, крововилив на слизовій оболонці лівої щоки відповідно до 34-36 зубів, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. 

Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 винними себе у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень - злочинів, не визнали. 

При цьому обвинувачений ОСОБА_10 показав суду, що станом на 12 вересня 2016 року він проходив службу на посаді поліцейського групи реагування патрульної поліції Красноградського ВП ГУНП в Харківській області.
До його основних обов`язків входило виїжджати на виклики, контролювати безпеку дорожнього руху, запобігати вчиненню правопорушень. 
В один із днів у серпні - вересні 2016 року він разом із ОСОБА_9 перебував на добовому чергуванні. 
Під час здійснення патрулювання на службовому автомобілі «ВАЗ-2107» міста Красноград (на даний час - Берестин), вони побачили мотоцикл, який рухався по проїзній частині – з водієм і пасажиром. Оскільки цей транспортний засіб не мав реєстраційного номера, а водій здійснював ним керування без шолома, було прийнято рішення про його зупинення та перевірку документів водія. 
Водій мотоциклу сигнали про зупинення не виконав та почав утікати. Переслідування мотоцикла позитивних результатів не дало, оскільки він зник. Пошук позитивних результатів водія і транспортного засобу також не дав. За фактом невиконання водієм вимоги про зупинення ОСОБА_9 був зареєстрований відповідний рапорт. 
12 вересня 2016 року, під час патрулювання міста Красноград, заїхавши у селище Дослідне, вони побачили транспортний засіб - мотоцикл, що рухався. Водій побачивши їх службовий автомобіль «ВАЗ-2107» кинув мотоцикл на проїзній частині дороги та втік. Під`їхавши до покинутого мотоцикла вони встановили його марку – «ИЖ «Юпитер». Водія цього транспортного засобу поруч не було. У зв`язку із цим вони почали з`ясовувати чий це транспортний засіб. Через деякий час на балкон будинку, поблизу якого був виявлений мотоцикл, вийшла знайома йому особа – ОСОБА_18 , якому не було відомо чий це транспортний засіб. У свою чергу ОСОБА_9 , шляхом опитування перехожих, також з`ясовував чий це мотоцикл.
Про цю подію, зокрема про виявлення покинутого транспортного засобу вони одразу доповіли черговому відділу поліції. Намагалися перевірити мотоцикл по базі, однак це не дало результату, оскільки він не мав реєстраційного номера, за номером рами встановити реєстрацію також не вдалося. 
За таких обставин, оскільки покинутий транспортний засіб лежав на проїзні частині та заважав руху, з метою його збереження, та притягнення водія мотоцикла до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху – курування транспортним засобом без реєстраційного номера та без шолома, на підставі ст. 265-2 КУпАП, ними було прийнято рішення відбуксирувати мотоцикл до відділу поліції власними силами, що й було зроблено, після складання ОСОБА_9 акту огляду та затримання транспортного засобу на місці події. 
ОСОБА_9 намагався долучити до участі у доставці мотоциклу до відділу поліції сторонню особу на автомобілі з причепом, однак вона відмовила, пославшись на зайнятість.
Евакуатор не залучали, оскільки відповідний договір із підприємством, що надає послуги з евакуації транспортних засобів укладений не був.
Мотоцикл транспортували шляхом буксирування службовим автомобілем із використанням тросу. Він здійснював керування службовим автомобілем «ВАЗ-2107», а ОСОБА_9 керував мотоциклом.
При цьому ОСОБА_10 показав, що поблизу місця події на автомобілі їздив ОСОБА_19 , який також їхав за ними до відділу поліції. 
У той час, коли вони доставили мотоцикл у ІНФОРМАЦІЯ_16 , їх зустрів ТВО начальника СРПП ОСОБА_20 .
Він, ОСОБА_10 , склав рапорт про дозвіл на постановку виявленого транспортного засобу у зазначений відділ поліції, який був завізований ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_21 . 
Відповідні відомості про тимчасове затримання транспортного засобу були внесені до Книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 . 
ОСОБА_22 був поставлений або ним або ОСОБА_20 до боксу № 12, що розташований на території відділу поліції, який був закритий належним чином у присутності останнього.
Ким безпосередньо з них мотоцикл був поставлений у бокс він не пам`ятає.
Транспортний засіб не міг зберігатися на спеціальному майданчику, оскільки такий майданчик у ІНФОРМАЦІЯ_19 фактично був відсутній та офіційно обладнаний не був, тому такі транспортні засоби поміщалися у бокси де й зберігалися. 
Через 7-8 місяців йому зателефонував ОСОБА_19 , який просив його повернути мотоцикл. Коли він роз`яснив, що не має права вчиняти такі дії, ОСОБА_19 став йому погрожувати. 
Потім ОСОБА_19 зустрів його разом із ОСОБА_17 . Останній просив повернути мотоцикл, зазначивши, що він, ОСОБА_10 продає цей транспортний засіб на «OLX». При цьому ОСОБА_17 продемонстрував йому фотознімок із об`явою про продаж мотоцикла, розміщеної на зазначеній платформі. 
Він же, ОСОБА_10 , був переконаний, що мотоцикл перебуває на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_19 .
Після цієї розмови він перевірив ОСОБА_23 затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 , де було зазначено, що мотоцикл повернутий власнику, також ним у присутності чергового було встановлено, що цей транспортний засіб відсутній у боксі, куди він був поміщений на зберігання. 
Крім того ОСОБА_10 показав, що у ІНФОРМАЦІЯ_20 працювала комісія яка перевіряла стан зберігання затриманих транспортних засобів за результатами роботи якої недоліків виявлено не було.

Обвинувачений ОСОБА_9 показав суду, що свою службу у правоохоронних органах він розпочав у ІНФОРМАЦІЯ_18 . 
Оскільки він принципово, чесно та з гідністю підходив до виконання своїх службових обов`язків із забезпечення законності, то це не подобалося окремим громадянам, що мешкають на відповідній території.
Під час перебування на чергуванні разом із ОСОБА_10 09 серпня 2016 року, патрулюючи місто Красноград (Берестин), вони побачили двоколісний транспортний засіб, без реєстраційного номера, на якому їхало два пасажири без мотошоломів. Оскільки ці особи порушили Правила дорожнього руху, то було прийнято рішення про їх зупинення. На відповідні звукові сигнали та сигнали проблисковими маячками водій не відреагував та почав утікати. Переслідування не дало позитивних результатів оскільки водій керуючи мотоциклом утік – проїхав там де не міг проїхати службовий автомобіль. За вказаною подією у територіальному органі поліції у Журналі єдиного обліку був зареєстрований матеріал за фактом порушення Правил дорожнього руху та фактом вчинення адміністративних правопорушень, а саме: за порушення правил користування мотошоломами, керування транспортним засобом без реєстраційного номера та невиконання водієм вимог поліцейського про зупинення. Пошукові заходи привели їх до особи на прізвище ОСОБА_24 , систематична діяльність якого мала протиправну спрямованість, оскільки на мотоциклі їхали особи, що працювали на нього. Так як пошуковими заходами не вдалося встановити осіб, які вчинили правопорушення, то провадження за матеріалом було списано (припинено).
Перебуваючи на чергуванні 12 вересня 2016 року, близько сьомої години здійснюючи на службовому автомобілі марки «ВАЗ - 2107» патрулювання території селища Дослідна станція, що знаходиться поблизу міста Красноград (Берестин), він і ОСОБА_10 побачили, що прямо на проїзній частині, між будинками, лежить мотоцикл схожий на той, який вони переслідували за вказаних ним, ОСОБА_9 , обставин.
Оскільки мотоцикл, який не мав реєстраційного номера та ніжки, лежав на дорозі поруч з каналізаційним люком – ручкою руля на тротуарі, й перешкоджав руху, тобто було очевидним порушення Правил дорожнього руху, опитані особи повідомили, що він нікому не належить, а встановлення його власника не дало позитивних результатів, враховуючи ту обставину, що за участю схожого транспортного засобу були вчинені порушення 09 серпня 2016 року, з метою встановлення особи, що ним керувала та усунення перешкод у русі вулично-дорожньою мережею, було прийняте рішення про евакуацію цього транспортного засобу на штрафний майданчик ІНФОРМАЦІЯ_17 . 
Разом із цим вони не змогли найти номер рами на транспортному засобі. 
Про те, що мотоцикл буде доставлений ними до територіального відділу поліції вони повідомили мешканцю, що стояв на балконі будинку поруч із яким був виявлений транспортний засіб, який до того ж був знайомим ОСОБА_10 , у тому числі й для того щоб він про даний факт повідомив власнику, який може прибути до поліції і забрати мотоцикл. 
Про цю ж подію вони повідомили і чергового ІНФОРМАЦІЯ_21 . 
У подальшому виявлений мотоцикл, у зв`язку із відсутністю угоди на здійснення евакуації спеціальним транспортним засобом, був відбуксирований ними із використанням службового автомобіля і тросу до боксу ІНФОРМАЦІЯ_17 . При цьому ОСОБА_10 їхав на службовому автомобілі здійснюючи буксирування, а він, ОСОБА_9 керував мотоциклом. 
По прибуттю мотоцикл був поміщений на зберігання у спеціальний бокс на території зазначеного відділу поліції, як можна зрозуміти із показань обвинуваченого, черговою службою. 
Транспортний засіб не був поміщений на спеціальний майданчик тому, що такого майданчику відділ поліції не мав. Була площадка, яка не була спеціальним майданчиком, а була закритою територією, яку відділ поліції використовував для своїх потреб. 
Даний факт був задокументований шляхом складання акту на місці події та рапорту у ІНФОРМАЦІЯ_20 , про нього були внесені відомості до журналу (книги) затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 . 
Відповідний рапорт був складений ОСОБА_10 .
Також ОСОБА_9 повідомив, що мотоцикл синього кольору мав раму моделі мотоциклу «ИЖ «Юпитер 5», але інші його частини були від інших моделей.
Після того як вказаний мотоцикл був поміщений у бокс, то відповідальність за його зберігання несе черговий відділу поліції. Він і ОСОБА_10 в силу своїх функціональних обов`язків ніякого відношення до цього не мали. Однак про прибуття власника транспортного засобу черговий повідомляє поліцейського який займається відпрацюванням відповідного матеріалу. Про факт видачі мотоцикла а ні він, а ні ОСОБА_10 черговим повідомлені не були. 
Приблизно через пів року ОСОБА_10 повідомив йому, що чоловік на прізвище ОСОБА_24 вимагає повернення мотоцикла. 
Про зникнення мотоциклу йому та ОСОБА_10 стало відомо вже під час проведення досудового розслідування. 
Крім того ОСОБА_9 показав, що приблизно у квітні 2017 року у ІНФОРМАЦІЯ_20 працювала комісія яка перевіряла стан зберігання затриманих транспортних засобів за результатами її роботи недоліків виявлено не було, що вказує на те, що затриманий ними мотоцикл перебував на місці. 
Законність його та ОСОБА_10 дії була перевірена та оцінена в ході службової перевірки, яка встановила в їх діях лише порушення порядку доставлення транспортного засобу до відділення поліції, зокрема в частині особистого доставлення мотоцикла. Однак це пов`язано із вказаними ним причинами.

Щодо обвинувачення за ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_9 показав суду, що станом на 18 лютого 2018 року він обіймав посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_17 . 
До його основних обов`язків входило реагування на заяви і повідомлення, контроль дорожнього руху, забезпечення публічного порядку у громадських місцях, складання адміністративних матеріалів, виявлення правопорушень. 
18 лютого 2018 року він разом з інспектором поліції ОСОБА_8 , який мав спеціальне звання старший лейтенант поліції, заступив на добове чергування, яке здійснювалося ними із використанням службового автомобіля Рено «Доккер», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Керування цим транспортним засобом здійснював він, ОСОБА_9 
19 лютого 2018 року близько другої години, під час здійснення патрулювання, їх групі від чергового Красноградського відділу поліції надійшло завдання, оскільки на лінію « НОМЕР_3 » надійшло повідомлення, яке було зареєстровано у ЄО за № 640, про те, що водій транспортного засобу – автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходився на паркувальному місці поруч із магазином « ІНФОРМАЦІЯ_22 » у місті Красноград, має явні ознаки алкогольного сп`яніння. 
Відпрацьовуючи завдання вони встановили, що автомобіля «Шкода» поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_22 » не має, однак приблизно через п`ять хвилин після надходження завдання від чергового, цей транспортний засіб із зазначеним вище реєстраційним номером був виявлений ними на автомобільній дорозі під час руху у напрямку села Піщанка, що знаходиться поруч із містом Красноград Харківської області. Вимогу про зупинку, яка була подана проблисковими маячками, водій автомобіля «Шкода» не виконав, а з`їхавши з дороги заїхав на стоянку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », що розташоване на АДРЕСА_7 , та зупинився біля нього приблизно на відстані п`яти метрів від входу.
Службовий автомобіль був зупинений ним зліва від автомобіля «Шкода» з метою фіксації на встановлений у ньому відеореєстратор обставин події. Також ці події фіксувалися і на особистий мобільний телефон. 
У свою чергу інспектор поліції ОСОБА_8 підійшов до автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з боку водія.
Також ОСОБА_9 показав, що водій автомобіля «Шкода» закрив свій транспортний засіб на центральний замок та на їх неоднаразові вимоги відмовився виходити з нього, пересідаючи з місця на місце, поводив себе агресивно, виражався нецензурними словами, закривався підручними предметами, а у подальшому надів маску-балаклаву. 
При цьому водій автомобіля «Шкода» мав явні ознаки алкогольного сп`яніння: порушення мови, агресивна поведінка, що не відповідала обстановці, почервоніння обличчя. 
За таких обставин на місце події був викликаний та прибув другий екіпаж ІНФОРМАЦІЯ_21 у складі поліцейських ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , з метою блокування автомобіля «Шкода». 
Крім того, оскільки кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » працювало і вони не розуміли скільки людей у ньому знаходиться, з метою запобіганню різного роду ситуаціям та підтримання порядку, на місце події через чергового був викликаний і прибув екіпаж Управління патрульної поліції у складі трьох поліцейських, який теж перебував на чергування.
Викликані екіпажі прибули на місце події протягом 10-20 хвилин.
Під час зазначених подій із кафе виходили відвідувачі, які цікавилися тим, що відбувається, одною із яких була жінка на ім`я ОСОБА_27 , яка повідомила, що водій «Шкоди» відпочивав у цьому кафе на передодні та просила його відпустити. На що він, ОСОБА_9 , пояснив, що водія відпустять коли буде встановлена його особа. ОСОБА_28 погодилася допомогти їм у встановленні особи водія, запросивши на місце події близьких йому осіб. 
Водій автомобіля «Шкода» продовжував перебувати в салоні транспортного засобу, на неодноразові вимоги вийти із автомобіля і пред`явити документи він не реагував, поводив себе агресивно, зухвало, демонстрував непристойні жести та телефонував, прохаючи когось прибути на стоянку з метою допомогти позбутися поліцейських. 
Через 30-40 хвилин від моменту зупинки автомобіля «Шкода», на територію стоянки поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » на автомобілі таксі приїхав ОСОБА_15 , на думку ОСОБА_9 , особа, якій телефонував ОСОБА_29 ОСОБА_15 мав ознаки алкогольного сп`яніння, та почав висловлюватися нецензурною лайкою у бік поліцейських ІНФОРМАЦІЯ_23 . 
При цьому ОСОБА_15 , поводячи себе зверхньо, став розповідати їм про те, що автомобіль «Шкода» стоїть на стоянці вже не один день, вимагав, щоб вони залишили територію стоянки, яка є його власністю, намагався віддавати накази поліцейським. На неодноразові вимоги не втручатися у діяльність та не перешкоджати діям поліції ОСОБА_15 не реагував. Водночас останньому було роз`яснено, що його поведінка може призвести до уникнення відповідальності водієм автомобіля «Шкода», який здійснював керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пред`являти документи. Разом із тим від ОСОБА_15 вимагалося припинити вчиняти правопорушення, передбачені ст. 173, 178 КУпАП, оскільки він перебував у громадському місці з ознаками алкогольного сп`яніння і виражався нецензурною лайкою, та йти відпочивати. На вимоги припинити вчиняти правопорушення ОСОБА_15 не реагував, продовжував роздавати команди поліцейським, намагався керувати їх діями, погрожував своїми зв`язками.
За цих обставин ОСОБА_15 , на підставі ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», була висунута вимога залишити місце зупинки транспортного засобу із забороною підходити до них, поліцейських, і автомобіля «Шкода», для забезпечення публічної безпеки та порядку, а також з метою забезпечення їх особистої безпеки. 
У свою чергу ОСОБА_15 , не виконуючи ці вимоги, продовжив чинити пасивний опір, на що інспектор поліції ОСОБА_8 попрохав його пред`явити документи, що посвідчують його особу. Цю вимогу ОСОБА_15 не виконав, зазначивши, що він не зобов`язаний носити із собою документи, як і не виконав неодноразові вимоги, у тому числі ОСОБА_8 не втручатися у діяльність поліцейських. При цьому ОСОБА_15 зазначивши, що йому байдуже, погрожував їм своїми зв`язками та звільненням із органів поліції. Отже, останній своїми діями чинив пасивний опір не виконавши вимоги поліцейських та не підкорившись їм, зокрема ОСОБА_8 . Водночас ОСОБА_15 був неодноразово попереджений ОСОБА_8 про застосування ст. 43-45 Закону України «Про Національну поліцію», у тому числі фізичної сили, про адміністративну відповідальність за ст. 173, 178, 185 КУпАП, а також про те, що він може бути затриманий.
Зазначені вище події за участю ОСОБА_30 продовжувалися протягом 10-15 хвилин, після чого ОСОБА_8 , вимагаючи у ОСОБА_15 пройти до службового автомобіля, взяв останнього за лікоть правої руки, що є легким контактом. Однак ОСОБА_15 не реагуючи на вимогу, почав виривати свою руку, чим продемонстрував вже активний опір, намагаючись уникнути контролю з боку поліцейського та затримання. У свою чергу ОСОБА_8 взяв ОСОБА_15 за праву руку та повів до службового автомобіля, але у цей момент останній почав чинити агресивний опір, а саме фізичний вплив на поліцейського. Побачивши це він, ОСОБА_9 , діючи згідно із ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», страхуючи ОСОБА_8 , оскільки побоювався за його життя і здоров`я, підійшовши до зазначених осіб, взяв ОСОБА_15 за ліву руку (зафіксував ліву руку ОСОБА_15 ), щоб останній не мав змогу нанести нею удар поліцейському. При виконанні залому правої руки ОСОБА_15 для контролю і супроводження його до службового автомобіля останній, який продовжував чинити агресивний опір та намагався вирватися, перечепився та впав обличчям до низу, вирвавши у цей моменту руку, яку тримав він, ОСОБА_9 . Тобто контроль з його боку за лівою рукою ОСОБА_15 був втрачений. Потім ОСОБА_15 , не виконуючи вимогу подати руку назад, перебуваючи у лежачому положенні, піджав її під себе. Останній лежав поруч із ганком кафе. У цей момент поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_23 ОСОБА_31 , на якому був сигнальний жилет, подавши команду «Ліву руку назад, руку за спину», надавивши коліном в область спини ОСОБА_15 , зміг заламати його руку, яку точно обвинувачений не пам`ятає, після чого він, ОСОБА_31 , разом із ОСОБА_8 , тримаючи ОСОБА_15 за плечі, тіло під руками, підняли останнього, який допомагав собі ногами, та провели його до заднього відсіку службового автомобіля, куди й посадили. До автомобіля ОСОБА_15 йшов у супроводі поліцейських на виконання вимог поліції. Після цього ОСОБА_15 на його прохання про надання медичної допомоги між 03 годиною 30 хвилинами і 04 годиною був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_15 , де його оглянув лікар-травматолог та де був проведений його огляд на стан алкогольного сп`яніння. В результаті огляду було встановлено, що ОСОБА_15 перебував у стані алкогольного сп`яніння про що був складений відповідний висновок. Видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 не було. Через деякий час, до закладу охорони здоров`я прибули мати та дружина ОСОБА_15 , а також невідома йому особа жіночої статі. Мати ОСОБА_15 просила не складати щодо її сина жодного матеріалу, а коли він їй відмовив, то вона почала погрожувати йому своїми зв`язками. Оскільки мати ОСОБА_15 надала документи, що посвідчували його особу – паспорт ОСОБА_15 , то потреба у його доставлені до відділу поліції та адміністративному затриманні відпала. 
Потім він поїхав до ІНФОРМАЦІЯ_21 , де склав рапорт про зазначену вище подію.
Вважає, що фізична сила ОСОБА_8 була застосована до ОСОБА_15 правомірно, оскільки останній чинив активний опір, що загрожувало життю та здоров`ю поліцейського. 
Також ОСОБА_9 зазначив, що правомірне застосування фізичної сили могло призвести до того, що ОСОБА_15 відчував біль та не виключало отримання ним тілесних ушкоджень. 
Крім того ОСОБА_9 показав, що зі слів ОСОБА_26 і ОСОБА_25 йому стало відомо, що автомобіль «Шкода» з місця події поїхав. 
Протокол про адміністративне затримання щодо ОСОБА_15 не складався, оскільки його затримання не планувалося.
Удари по тілу ОСОБА_15 ніхто із поліцейських не наносив.
Законна вимога поліцейського щодо ОСОБА_15 полягала у тому щоб він відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію» покинув місце складання адміністративного матеріалу, не знаходитись у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, не висловлюватися нецензурними словами у громадському місці, пред`явити документ, що посвідчує його особу та у зв`язку із відмовою пред`явлення такого документа пройти до службового транспортного засобу для доставки до відділення поліції для складання адміністративного матеріалу.
Підставою для затримання ОСОБА_15 , поміщення його у службовий автомобіль та доставлення до відділу поліції було те, що він не виконав вимоги поліцейських, чинив злісну непокору поліцейському і не мав при собі документів, що посвідчують його особу. До відділу поліції ОСОБА_15 доставлявся з метою встановлення його особи. 

Обвинувачений ОСОБА_8 показав суду, що станом на 18 лютого 2018 року він проходив службу на посаді інспектора ІНФОРМАЦІЯ_17 . 
У цей день він разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_9 перебував на добовому чергуванні. 
В їх обов`язки входило патрулювання території, проведення профілактики правопорушень, реагування на правопорушення, виїзди на звернення громадян, відпрацювання даних звернень. 
19 лютого 2018 року близько четвертої години на лінію « НОМЕР_3 » надійшло звернення з приводу того, що біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_24 », розташованого у центрі міста Красноград, автомобіль «Шкода» порушує Правила дорожнього руху, водій якого, на думку заявника, перебуває у стані алкогольного сп`яніння – неадекватно себе поводить у процесі їзди. 
Отримавши цей виклик, вони на службовому автомобілі вирушили у бік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_24 », де виявили зазначений автомобіль, що рухався по вулиці Полтавській у напрямку села Піщанка. 
На сигнали проблисковими маячками і звукові сигнали про зупинення водій автомобіля «Шкода» не реагував та продовжував рух. 
У подальшому автомобіль «Шкода» зупинився на стоянці біля входу у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », що розташоване у селі Піщанка, яке працювало.
Він підійшов до вказаного транспортного засобу і попросив у водія, який перебував у салоні один, відкрити вікно, але останній на його прохання не реагував та закрився у автомобілі. 
При цьому водій поводив себе підозріло – пересів спочатку на пасажирське сидіння, а потім на заднє, надягав маску – балаклаву, демонстрував їм непристойні жести. 
Водночас водій комусь телефонував та прохав приїхати на місце події.
Разом із цим вони через чергового викликали другий екіпаж патрульної поліції у складі поліцейських ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , з метою блокування автомобіля «Шкода» та запобігання вчиненню водієм протиправних дій. Ще на місці події перебував екіпаж Управління патрульної поліції у складі трьох поліцейських, який теж прибув за викликом. 
Події фіксувалися шляхом здійснення відеозапису на відеореєстратор встановлений у службовому автомобілі та особистий мобільний телефон. 
Також ОСОБА_8 показав, що приблизно через пів години на автомобілі таксі до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » приїхав ОСОБА_15 , який перебував у збудженому стані та мав ознаки алкогольного сп`яніння. 
Підійшовши до них та автомобіля «Шкода» ОСОБА_15 став з`ясовувати, що відбувається. Вони йому пояснили. Було очевидно, що це та особа, якій телефонував водій автомобіля «Шкода». 
Проте, ОСОБА_15 став розповідати їм, що кафе належить йому, автомобіль «Шкода» перебуває на цьому місці вже протягом трьох днів, а територія стоянки є його приватною власністю, у зв`язку із цим він вимагав щоб вони, поліцейські, її залишили. 
У свою чергу вони представившись та пред`явивши свої службові посвідчення, попросили ОСОБА_15 не заважати їм виконувати їх службові обов`язки, у тому числі по встановленню особи водія автомобіля «Шкода», його контролю та розгляду матеріалу справи про адміністративне правопорушення.
Оскільки ОСОБА_15 заважав їм виконувати їх службові обов`язки, то вони вимагали від нього залишити місце події – відійти на безпечну для них відстань, у тому числі й тому, що вони мали при собі зброю та їм не було відомо про його наміри, а також у зв`язку із розглядом справи про адміністративне правопорушення, тобто він відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національну поліцію», був обмежений у доступі до визначеної ними території. 
Однак, ОСОБА_15 не реагуючи на їх прохання і вимоги, будучи обмеженим у доступі до визначеного місця, у свою чергу вимагав щоб вони залишили місце події. 
У зв`язку із цим ОСОБА_15 був проінформований про те, що якщо він не буде виконувати вимоги поліцейських та буде заважати їм виконувати їх службові обов`язки щодо події за участю автомобіля «Шкода», то відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП – за злісну непокору законним вимогам поліцейських при виконанні ними службових обов`язків. 
Але ОСОБА_15 продовжував ходити серед працівників поліції та заважати їм виконувати службові обов`язки. 
З огляду на це, вчинення ОСОБА_15 адміністративного правопорушення, передбачено ст. 185 КУпАП, відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення провести щодо нього такий превентивний захід як перевірка документів, що посвідчує його особу. 
На відповідну вимогу ОСОБА_15 повідомив, що на даний час документів при собі не має й продовжував заважати їм виконувати свої службові обов`язки. 
Так як вони, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , перебували зі зброєю й розуміли, що ОСОБА_15 приїхав саме до них, але їм не були відомі його наміри і цілі, він продовжував не виконувати їх законні вимоги та заважав виконувати їх службові обов`язки, не пред`явив документи, що посвідчують його особу, то йому було запропоновано проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_21 для встановлення його особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. 
Вони мали такі повноваження згідно із ст. 259 КУпАП, оскільки ОСОБА_15 не мав при собі документів. 
ОСОБА_15 продовжував чинити пасивний опір, не виконуючи законні вимоги поліцейських, у зв`язку із цим йому було запропоновано пройти до службового автомобіля для того щоб проїхати до відділу поліції, але він відмовлявся виконувати й ці вимоги, які були правомірними. 
Потім він, ОСОБА_8 , підійшов до ОСОБА_15 та попрохав його пройти із ним до службового автомобіля, однак останній відмовлявся це робити, всіляко намагався уникнути поїздки до відділу поліції.
У зв`язку із цим він взяв ОСОБА_15 за праву руку щоб супроводити його до службового автомобіля. Однак ОСОБА_15 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, почав ухилятися від цього та здійснювати незрозумілі рухи тілом, тому він і ОСОБА_9 взяли його під руки, а саме за лікті, щоб супроводити до службового автомобіля. Він знаходився справа від ОСОБА_15 , а ОСОБА_9 – зліва. Разом із цим ОСОБА_8 наголосив, що це було не застосування сили, а контроль рук для забезпечення їх безпеки та безпеки інших працівників поліції. Під час руху ОСОБА_15 , який ішов добровільно, біля ганку кафе впав обличчям до низу, оскільки було слизько й він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Він і ОСОБА_9 не змогли його втримати та втратили контроль за руками ОСОБА_15 . Потім він, ОСОБА_8 , і хтось із співробітників поліції, хто саме він не пам`ятає, підняли ОСОБА_15 за плечі, зокрема допомогли останньому піднятися, посадили у службовий автомобіль. Руки ОСОБА_15 ніхто не викручував і не заламував. Болісні відчуття ОСОБА_15 були спричинені саме внаслідок дій поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_23 , який був одягнений у сигнальний жилет. Під час руху до відділу поліції ОСОБА_15 заявив про необхідність отримання медичної допомоги. У зв`язку із цим він був доставлений до територіальної лікарні, де його оглянув лікар. Також в ході огляду було встановлено, що ОСОБА_15 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. У закладі охорони здоров`я була встановлена особа ОСОБА_15 , оскільки мати останнього пред`явила документ, що посвідчував його особу. Оскільки особа ОСОБА_15 була встановлена, то відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.
Протокол про затримання ОСОБА_15 не складався, оскільки мета його затримання фактично була досягнута при встановлені його особи у закладі охорони здоров`я. 
Крім того ОСОБА_8 повідомив, що дії ОСОБА_15 якими він заважав поліцейським виконувати їх службові обов`язки зводилися до того, що він не реагував як на його прохання і законні вимоги, так і на прохання та законні вимоги інших поліцейських не перешкоджати своїми діями виконанню їх службових обов`язків та залишити конкретно визначене місце (територію) – місце зупинки автомобіля «Шкода», де відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням того, що йому неодноразово було повідомлено про те, що відбувається та про те, які дії вчиняються поліцейськими у зв`язку із подією за участю водія автомобіля «Шкода» і цього транспортного засобу, а також з урахуванням того, що його неодноразово прохали відійти на безпечну відстань від поліцейських задля їх безпеки та безпеки інших осіб, так як вони розуміли з якою метою ОСОБА_15 прибув на місце, де був зупинений автомобіль «Шкоди», однак їм не було відомо, що знаходиться в його кишенях, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння, та було не зрозуміло яку мету він переслідує, та які дії ним можуть бути вчинені для врятування ОСОБА_29 . Цього було цілком достатнього щоб притягнути ОСОБА_15 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП. Інші ж особи у їх, поліцейських, діяльність, не втручалися. Пасивний опір ОСОБА_15 полягав у тому, що він не виконував законні вимоги працівників поліції: відмовлявся покидати конкретно визначене місце, не реагував на прохання та вимоги відійти та не заважати виконувати службові обов`язки по відношенню до водія автомобіля «Шкода». Активні дії, що відносяться до опору (дії активного опору) полягали у тому, що ОСОБА_15 , коли його тримаючи під руки супроводжували до службового автомобіля щоб доставити до відділу поліції почав виривати руку, чим міг нанести удар співробітникам поліції у тому числі йому, розмахував руками, намагався вирватися. 
Фізичний вплив та фізична сила до ОСОБА_15 не застосовувалися, руки за спину останньому ніхто не закручував та не заламував, жодних ударів йому ніхто не наносив. 
Разом із тим ОСОБА_8 наполягав на тому, що він не наносив удар ногою в обличчя ОСОБА_15 , коли той перебував у лежачому положенні. Його дії та дії іншого поліцейського зводилися лише до того, що вони допомогли ОСОБА_15 встати, не заламуючи йому руки.
Вважає, що його і ОСОБА_9 дії були правомірними, оскільки вони діяли на підставі та у межах наданих їм повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». 

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, винуватість ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 в обсязі обвинувачення, визнаного судом доведеним, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, правовий статус ОСОБА_9 , як службової особи, представника влади та правоохоронного органу підтверджується: наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 546 о/с від 14 грудня 2016 року; матеріалами його особової справи, у тому числі копією послужного списку (т. 1 а.с. 99-125, т. 4 а.с. 5 – 7, 9-73), згідно із якими ОСОБА_9 станом на 12 вересня 2016 року, маючи спеціальне звання «лейтенант поліції», обіймав посаду старшого інспектора ІНФОРМАЦІЯ_17 , а з 14 грудня 2016 року переміщений на посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_17 , яку обіймав станом на 19 лютого 2018 року, маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції», а відтак згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», він був та є працівником правоохоронного органу та виконував й виконує на даний час функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до примітки ст. 364 КК України, був та є службовою особою. 

Правовий статус ОСОБА_8 , як службової особи, представника влади та правоохоронного органу підтверджується: наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 546 о/с від 14 грудня 2016 року; матеріалами його особової справи, у тому числі копією послужного списку (т. 4 а.с. 5, 6, 8, 74 - 119), згідно із якими ОСОБА_8 станом на 19 лютого 2018 року, маючи спеціальне звання «старший лейтенант поліції», обіймав посаду інспектора ІНФОРМАЦІЯ_17 , а відтак згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», він був та є працівником правоохоронного органу та виконував й виконує на даний час функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до примітки ст. 364 КК України, був та є службовою особою. 

Правовий статус ОСОБА_10 , як службової особи, представника влади та правоохоронного органу підтверджується: наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 546 о/с від 14 грудня 2016 року; матеріалами його особової справи, у тому числі копією послужного списку (т. 1 а.с. 129-154), згідно із якими ОСОБА_10 станом на 12 вересня 2016 року, маючи спеціальне звання «старший сержант поліції», обіймав посаду поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_17 , а з 14 грудня 2016 року переміщений на посаду поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_17 (т. 1 а.с. 129-154), а відтак згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», він був та є працівником правоохоронного органу та виконував й виконує на даний час функції представника влади, у зв`язку з чим відповідно до примітки ст. 364 КК України, був та є службовою особою. 
Разом із цим проаналізувавши дані про періоди перебування на посадах, що містяться у послужних списках ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , суд доходить висновку, що на посаду поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_10 був призначений наказом ІНФОРМАЦІЯ_8 № 47о/с від 11 лютого 2016 року. 

Згідно із функціональними обов`язками інспекторів сектору реагування патрульної поліції, у тому числі лейтенанта поліції ОСОБА_9 і лейтенанта поліції ОСОБА_8 , затверджених 04 січня 2017 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_17 , цим службовим особам було надано ряд повноважень, крім того на них було покладено ряд завдань і обов`язків, а саме: вони входили до складу чергової зміни відділу (відділення) поліції та були старшими наряду групи реагування патрульної поліції; при виконанні службових обов`язків повинні були керуватися положеннями Конституції, законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами, організаційно розпорядчими документами ІНФОРМАЦІЯ_25 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , відділу (відділення), що належать до сфери діяльності Національної поліції; здійснювали безпосереднє керівництво особовим складом ГРПП, несли відповідальність за ефективність виконання працівниками ГРПП покладених на них завдань та функцій; у разі отримання інформації про вчинення кримінальних, адміністративних правопорушень або інші події були зобов`язані невідкладно організувати оперативне реагування ГРПП; забезпечити своєчасне (у максимально можливий короткий термін) прибуття ГРПП на місце події та проведення в повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення; у час, вільний від реагування на правопорушення (події) були зобов`язані забезпечити патрулювання нарядом ГРПП закріпленої території відповідно до розроблених маршрутів та згідно із планом-завданням; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; забезпечувати здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично–дорожній мережі, регулювання дорожнього руху, доставляти осіб, які вчинили адміністративне правопорушення до відділу (відділення) для складання адміністративного протоколу, якщо на місці оформлення відповідних документів неможливо; могли тимчасово обмежувати або заборонити доступ громадян на окремі ділянки місцевості чи об`єкти з метою забезпечення громадського порядку, публічної безпеки, охорони життя і здоров`я людей; зупиняти та затримувати транспортні засоби, що розшукуються, організовувати, у випадках, передбачених законом, їх доставлення до відділів, відділень поліції чи/або до спеціальних майданчиків та стоянок для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів; застосувати, у межах своєї компетенції, поліцейські превентивні заходи, а також заходи примусу, визначені Законом України «Про Національну поліцію»; інформувати старшого інспектора-чергового (начальника СРПП) про необхідність доставлення транспортного засобу до відділу (відділення) поліції або на спеціальний майданчик чи стоянку для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів; інформувати старшого інспектора–чергового (начальника СРПП) про виявлені перешкоди у русі транспортних засобів, вжиті працівниками ГРПП та інших нарядів заходи щодо їх усунення та забезпечення безпеки громадян, збереження ї життя та здоров`я; після закінчення чергування доповідати начальникові СРПП: результати роботи ГРПП за зміну із наданням зібраних матеріалів, відповідних підтверджуючих матеріалів (рапортів, пояснень, довідок, фото-, аудіо-, відеоматеріалів тощо); особисто зобов`язані, окрім іншого, дотримуватись норм законності, неухильно дотримуватись положень нормативно-правової бази з питань правоохоронної діяльності при здійсненні службових повноважень. 
Крім того інспектори поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були зобов`язані особисто дотримуватися норм, окрім іншого, законності, службового етикету, культури спілкування з громадянами, неухильно дотримуватись положень нормативно – правової бази з питань правоохоронної діяльності при здійсненні службових повноважень.
Несли персональну відповідальність за виконання функціональних обов`язків (т. 1 а.с. 93 - 95). 

Відповідно до функціональних обов`язків поліцейського групи реагування патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , затверджених 04 січня 2017 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_17 , останньому було надано ряд повноважень, крім того на нього було покладено ряд завдань і обов`язків, які за своїм змістом відповідають тим, що були надані та покладені на інспекторів поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . 
Водночас ОСОБА_10 , входив до складу чергової зміни відділу поліції та відповідного наряду групи реагування патрульної поліції та безпосередньо підпорядковувався, окрім іншого, старшому інспектору (інспектору) групи реагування патрульної поліції (старшому наряду); протягом чергування повинен був діяти за вказівками старшого інспектора (інспектора) групи реагування патрульної поліції, виконувати всі його усні та письмові доручення, які не суперечать законодавству України (т.1 а.с 96, 97).

Згідно із функціональними обов`язками інспекторів сектору реагування патрульної поліції, у тому числі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 і старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , затверджених 12 березня 2018 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_17 , цим службовим особам було надано ряд повноважень, крім того на них було покладено ряд завдань і обов`язків, а саме: вони входили до складу чергової зміни відділу поліції та відповідного наряду групи реагування патрульної поліції; при виконанні службових обов`язків вони повинні були керуватися положеннями Конституції, законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно правовими – актами, організаційно-розпорядчими документами МВС, ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , відділу (відділення), що належать до сфери діяльності Національної поліції; у разі отримання інформації про вчинення адміністративних правопорушень або інші події зобов`язані невідкладно організувати оперативне реагування ГРПП – забезпечити своєчасне прибуття ГРПП на місце події та проведення в повному обсязі невідкладних першочергових дій щодо документування вчиненого правопорушення; мали повноваження складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; зобов`язані були організовувати здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, регулювання дорожнього руху; мали право доставляти осіб, які вчинили адміністративне правопорушення до відділу (відділення) для складання адміністративного протоколу, якщо на місці оформлення відповідних документів неможливо; могли тимчасово обмежувати або заборонити доступ громадян на окремі ділянки місцевості чи об`єкти з метою забезпечення громадського порядку, публічної безпеки, охорони життя і здоров`я людей; на підставах і в порядку, встановлених законом, зобов`язані здійснювати фіксацію правопорушень; мали повноваження застосовувати, у межах своєї компетенції, поліцейські превентивні заходи, а також заходи примусу, визначені Законом України «Про Національну поліцію»; за фактами вчинення правопорушень зобов`язані були забезпечити у межах компетенції якісний збір матеріалів для прийняття за ними протягом зміни рішення у порядку: за подіями, які не містять ознак кримінального правопорушення, - у порядку визначеному, окрім іншого, КУпАП.
Крім того інспектори поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були зобов`язані особисто дотримуватися норм, окрім іншого, законності, службового етикету, культури спілкування з громадянами, неухильно дотримуватись положень нормативно – правової бази з питань правоохоронної діяльності при здійсненні службових повноважень.
Несли персональну відповідальність за виконання функціональних обов`язків (т. 4 а.с. 133,134). 

За епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом

Із показань потерпілого ОСОБА_17 вбачається, що він у 2015 році, через об`яву у мережі «Інтернет», купив у ОСОБА_32 за 2000 гривень мотоцикл ИЖ « ОСОБА_33 », синього кольору (далі – мотоцикл, транспортний засіб). Оскільки цей транспортний засіб не мав реєстраційного номера та реєстраційних документів, то його купівля-продаж була оформлення шляхом складання розписки. Мотоцикл він придбав у селищі Дослідне, у присутності ОСОБА_34 та ОСОБА_18 . 
Мотоцикл він зберігав під стіною будинку АДРЕСА_6 , засобів охорони транспортний засіб не мав, доступ до нього, у тому числі сторонніх осіб, обмежений не був, територія на якій він зберігався огороджена не була, доступ до неї був необмежений. Мотоцикл зберігався за будинком у дворі, місце його знаходження з дороги побачити не можна. В місці зберігання мотоцикла проїзна частина та тротуар не проходять. Цей транспортний засіб ним, потерпілим, не використовувався, оскільки він мав несправну корзину зчеплення. Також мотоцикл мав інші чисельні несправності, які не дозволяли здійснювати його експлуатацію за призначенням. Однак він займався його ремонтом. 
Станом на 12 вересня 2016 року він перебував у відрядженні. Повернувшись, від мешканців селища Дослідне, у тому числі друзів, знайомих та сусідів, зокрема ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , які були очевидцями подій, дізнався, що два співробітника поліції, серед яких був ОСОБА_10 , забрали належний йому мотоцикл, викотивши транспортний засіб з місця його зберігання. Також, як йому стало відомо, поліцейські спочатку намагаючись завести мотоцикл штовхали його, потім для перевезення мотоцикла намагалися залучити сторонню особу, яка мала автомобіль із причепом, а після цього, причепивши мотоцикл до службового автомобіля, увезли цей транспортний засіб шляхом буксирування.
Жодних документів про вилучення мотоциклу поліцейськими складено не було. 
Переконавшись у відсутності мотоцикла за місцем його зберігання, бажаючи дізнатись на якій підставі він був вилучений та чи може бути повернутий йому цей транспортний засіб, він через декілька днів звернувся до чергового Красноградського відділу поліції. Однак, у поверненні мотоциклу йому було відмовлено, оскільки він не мав реєстраційного документа на цей транспортний засіб. Розписка у якості такого документа прийнята не була. 
Приблизно через півроку він у соціальній мережі побачив об`яву про те, що належний йому мотоцикл продається за 2000 гривень у Кегичівському районі Харківської області. 
Після цього він знову звернувся до відділу поліції щоб дізнатись про можливість повернення мотоцикла, але через відсутність реєстраційних документів на цей транспортний засіб йому було відмовлено. 
Зустрівшись із продавцем нібито він є покупцем, оглянувши транспортний засіб, він, зокрема за характерними ознаками та номером двигуна зазначеній у розписці, встановив, що це дійсно той мотоцикл, який був ним придбаний, та який у подальшому був вилучений співробітниками поліції. 
Разом із цим від продавця він дізнався, що мотоцикл був придбаний ним у якості металобрухту.
Вважаючи, що відбулося незаконне заволодіння транспортним засобом та його продаж він звернувся до правоохоронного органу із відповідною заявою. 

Із показань свідка ОСОБА_36 , яка проживала у АДРЕСА_8 , вбачається, що ОСОБА_17 є її сусідом. Останній мав мотоцикл марки «ИЖ», який він купив. Свій мотоцикл ОСОБА_17 спочатку зберігав у гаражі її родини, а потім, приблизно протягом місяця, під будинком у якому вона мешкає. Цей транспортний засіб був у несправному стані, потерпілий постійно його ремонтував, у тому числі з її сином – ОСОБА_37 .
О сьомій – восьмій годині одного із днів на початку вересня 2016 року вона вийшовши із-за будинку, побачивши поліцейського ОСОБА_38 , який біг із пістолетом, сказала йому, що там, за будинком, нікого не має. У свою чергу він показав їй щоб вона мовчала та забіг за будинок. У зв`язку із цим злякавшись, вона забігла у квартиру, де почула стук у сусідні двері. Після цього, спостерігаючи у вікно за тим, що відбувається через 5-10 хвилин побачила, що поліцейські у форменому одязі покотили мотоцикл по стежці від дому на дорогу та у бік траси. 
При цьому свідок ОСОБА_36 показала, що зазначений мотоцикл стояв за домом, а саме під вікном її квартири, вона бачила його у день зазначених вище подій. 
З дороги мотоцикл видно не було, ходити він нікому не заважав. З приводу знаходження мотоцикла у цьому місці ніхто не скаржився. 

Відповідно до показань свідка ОСОБА_39 , у суді, він проживає у АДРЕСА_6 . Перебуває у дружніх відносинах із ОСОБА_17 , який мав у власності мотоцикл ИЖ «Юпитер - 5», синього кольору. Даний мотоцикл потерпілий купив.
Цей транспортний засіб був не справний – на ньому не було зчеплення, він допомагав потерпілому його ремонтувати. 
Прокинувшись 12 вересня 2016 року близько сьомої години від метушні він побачив співробітників поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які під`їхали до двору його будинку на службовому автомобілі. 
Перебуваючи у своєму житлі, спостерігаючи у вікна за діями поліцейських, він побачив, як ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , забравши мотоцикл ИЖ «Юпитер - 5», синього кольору, що належав ОСОБА_17 , з місця його зберігання, викотили цей транспортний засіб із-за будинку на дорогу. 
Як він пам`ятає, безпосередньо зазначений мотоцикл котив поліцейський ОСОБА_40 . 
Перебуваючи на дорозі, поруч із каналізаційним люком і своїм службовим автомобілем, вказані співробітники поліції поставили мотоцикл на ніжку, потім намагалися запустити його двигун. Після цього штовхали мотоцикл щоб його завести – один із поліцейських сидів на цьому транспортному засобі, а інший його штовхав.
У зв`язку із цим до поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 звернувся ОСОБА_18 , який запитав у них з яких підстав та куди вони забирають мотоцикл, що належить ОСОБА_17 . 
На це поліцейські відповіли ОСОБА_18 , що забирають мотоцикл на спеціальний майданчик, сказали щоб він заспокоївся та що це не його справа.
При цьому, як показав свідок, враховуючи відповіді на запитання ОСОБА_18 поліцейські ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заходів по з`ясуванню питання чий це мотоцикл, не вживали 
Після того як спроби поліцейських завести мотоцикл позитивних результатів не дали, ОСОБА_10 повернувся за службовим автомобілем та поїхав у той бік куди вони покотили мотоцикл. 
Також свідок ОСОБА_41 показав, що поліцейські ОСОБА_9 і ОСОБА_10 були одягнені у форму. 
До вилучення мотоциклу ИЖ «Юпитер - 5», синього кольору, працівниками поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , цей транспортний засіб, що не мав засобів охорони, знаходився за будинком АДРЕСА_9 , зокрема стояв поруч із будинком, та нікому не заважав. З приводу знаходження мотоцикла у цьому місці ніхто не скаржився 
Зазначені вище події відбувалися протягом близько 10 хвилин. 
Під час зазначених подій поліцейські перебуваючи у вказаному вище місці жодних документів не складали та на місці події не залишали. 
Крім того свідок ОСОБА_41 показав, що у цей же день, після восьмої години, він їдучі у своїх справах, бачив як ці ж поліцейські буксирували мотоцикл ИЖ « ОСОБА_42 » у напрямку Красноградського відділу поліції. 
Як йому, свідку, відомо ОСОБА_17 протягом місяця вживав заходів щодо повернення мотоцикла, зокрема звертався у відділ поліції, але вони позитивних результатів не дали. 

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_18 вранці одного із днів він стояв на балконі своє квартири у будинок АДРЕСА_10 , та бачив як два поліцейські викочували із-за будинку мотоцикл, що належав ОСОБА_17 .
Мотоцикл був синього кольору. При цьому свідок зазначив, що марку цього транспортного засобу він не знає, оскільки в них не розбирається 
Цей мотоцикл був несправний та не заводився.
Мотоцикл котили із-за того будинку поруч із яким він стояв.
Оскільки один із поліцейських був раніше йому знайомий ОСОБА_10 , то він запитав у нього навіщо вони забирають мотоцикл.
Спочатку поліцейський ОСОБА_10 запитав у нього де можна знайти ОСОБА_43 . Оскільки останній у той день був у відрядженні, то він про це повідомив поліцейським.
Водночас, ОСОБА_10 відповів йому, що вони відведуть мотоцикл на спеціальний майданчик відділу поліції. З яких причин і підстав, поліцейські йому не повідомили.
Також свідок ОСОБА_18 показав, що поліцейські для того щоб відвезти мотоцикл, як він розумів з їх слів у територіальний відділ поліції, шукали автомобіль з причепом.
Після того як поліцейські забрали мотоцикл він одразу про цей факт повідомив потерпілому. 
У подальшому ОСОБА_17 знайшов у мережі Інтернет об`яву про продаж його мотоциклу. 
Окрім того, свідок ОСОБА_18 показав суду, що 21 червня 2017 року до нього приїздили ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які просили його переписати (змінити) раніше надані ним у правоохоронному органі пояснення про те, що він бачив як вони забирали мотоцикл, знайти осіб, які нібито були свідками цієї події та машину з причепом, що начебто залучалася ними. 
Коли він відмовився це робити, то ОСОБА_9 став йому погрожувати. 
Про даний факт він повідомив слідчому прокуратури Харківської області своєю заявою від 23 червня 2017 року. 

Показання свідка ОСОБА_18 у цій частині підтверджуються його заявою відповідного змісту на ім`я слідчого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_44 (т. 2 а.с. 30). 

Суд відкидає заяви ОСОБА_10 про те, що свідок ОСОБА_18 оговорив його у своїх показаннях, оскільки вони знайомі тривалий час, протягом якого свідок має до нього неприязнь, з наступних підстав. 
По-перше в обґрунтування доводів цієї заяви суду не надано жодних об`єктивних даних.
По-друге як показав сам ОСОБА_10 після виявлення транспортного засобу – мотоцикла ИЖ «Юпитер-5», він звернувся саме до ОСОБА_18 з яким у нього, окрім іншого, відбулася розмова з приводу їх спільної роботи та відносин між ними у минулому, що на думку суду є малоймовірним між особами одна із яких має неприязнь до іншої. 
Факт такої розмови свідком ОСОБА_18 не заперечувався. 
По-третє свідок ОСОБА_18 надав показання не лише відносно обвинуваченого ОСОБА_10 але й відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , які у свою чергу не можуть не усвідомлювати того, що ОСОБА_18 є очевидцем подій, що мали місце вранці 12 вересня 2016 року. 

Водночас, суд критично відноситься до зауважень сторони захисту про те, що заява свідка ОСОБА_18 не відповідає дійсності, не відомо за яких обставин була подана та є не зареєстрованою, оскільки свідок у своїх показання суду повідомив з яких підстав, у якому правоохоронному органі та на чиє ім`я вона була подана. 
Разом із тим, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 66 КПК України свідок, окрім іншого, має право заявляти клопотання про забезпечення безпеки у випадках, передбачених законом, чим на думку суду і скористався свідок ОСОБА_18 під час проведення досудового розслідування за наявності для того підстав про які він зазначив у свої заяві, що місять ознаки незаконного впливу на свідка. 

Із показань свідка ОСОБА_45 вбачається, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_11 . ОСОБА_17 мав мотоцикл, що тривалий час протягом 2016 року стояв за будинком АДРЕСА_9 , поруч із його стіною. Вона не бачила щоб потерпілий користувався цим мотоциклом. Тим, що даний транспортний засіб стояв у вказаному місці він нікому не заважав. Потім вона помітила, що мотоцикл відсутній. Як їй стало відомо зі слів сусідів мотоцикл, що належав ОСОБА_46 , забрала поліція. 

Із показань свідка ОСОБА_47 , у судовому засіданні, вбачається, що в 2017 року у домоволодінні за місцем його мешкання був проведений обшук. Під час даної слідчої дії був вилучений мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 », синього кольору, у несправному стані. Документів на зазначений мотоцикл не було, але був номер на його двигуні. Цей мотоцикл, який був у несправному стані, він придбав на початку березня 2017 року у осіб, які їздили по селу, та займалися прийомом металобрухту.
Також свідок ОСОБА_48 показав, що він розмістив у одній із соціальних мереж у мережі «Інтернет» оголошення про продаж за 2000 гривень даного мотоциклу.
За вказаною об`явою до нього зверталися покупці, один із яких навіть залишив завдаток. 
Після цього до нього приїхали правоохоронці, які провели обшук. 

Із показань свідка ОСОБА_49 у суді вбачається, що протягом 2016 року та у 2017 році – до 30 вересня, він проходив службу на посаді старшого інспектора – чергового ІНФОРМАЦІЯ_21 .
З приводу вилучення ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у вересні 2016 року мотоциклу ИЖ « ОСОБА_33 » йому відомо лише зі слів, оскільки на той період він перебував у відпустці. 
Коли і за яких обставин був вилучений цей транспортний засіб йому не відомо.
Разом із тим ОСОБА_50 показав, що протягом 2016 року вилучений автомототранспорт зберігався на спеціальному майданчику у селі Наталине, у тому числі мотоцикли і автомобілі вилучені у кримінальних провадженнях і справах про адміністративні правопорушення. У дворі відділу поліції такого автомототранспорту він не бачив. До боксів на території відділу поліції він як черговий відношення не мав. У них зберігався службовий автотранспорт. 

Оцінивши показання потерпілого ОСОБА_17 , показання свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_39 , ОСОБА_18 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , щодо події кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що вони є конкретними, послідовними, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного.

Крім того, винуватість ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за обставин, встановлених судом, підтверджується даними, які містять у собі письмові джерела доказів та речовий доказ, що узгоджуються із показаннями потерпілого і свідків, які наведені вище.

Так, із відповідної заяви вбачається, що 07 березня 2017 року ОСОБА_17 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_25 , повідомивши зазначений правоохоронний орган про вчинення кримінального правопорушення, зокрема про те, що співробітники поліції ІНФОРМАЦІЯ_21 , а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як зазначив потерпілий - 25 вересня 2016 року, зловживаючи службовим становищем, незаконно заволоділи належним йому транспортним засобом – мотоциклом ИЖ «Юпитер - 5» з номером двигуна НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 54).
Таким чином, ОСОБА_17 у своїй заяві прямо вказав на ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , як на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення предметом якого було належне йому майно, а також зазначив обставини, за яких воно було вчинене. 
При цьому, як вбачається із змісту заяви, причиною звернення до ІНФОРМАЦІЯ_25 стало те, що ОСОБА_17 було достовірно відомо, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 є співробітниками поліції.

Разом із цим у своїй заяві до правоохоронного органу потерпілий ОСОБА_17 зазначив, що кримінальне правопорушення було вчинено 25 вересня 2016 року, проте із наведених вище показань потерпілого та свідків вбачається, що незаконне заволодіння транспортним засобом відбулося саме 12 вересня 2016 року. Факт вилучення у цей день транспортного засобу підтвердили і самі обвинувачені. 

Оцінивши у сукупності наведені вище докази, враховуючи ті обставини, що потерпілий ОСОБА_17 не був присутній під час заволодіння транспортним засобом працівниками поліції, про ці події йому стало відомо лише зі слів очевидців, те, що він звернувся до правоохоронного органу не одразу, а після виявлення належного йому мотоцикла - майже через шість місяців, суд доходить висновку, що при написанні заяви, потерпілим була допущена помилка у даті події кримінального правопорушення, що не впливає на встановлену судом обставину про те, що злочин був вчинений 12 вересня 2016 року. 

До того ж чинні норми КПК не встановлюють конкретних вимог для написання заяви про злочин, особа складає заяву в довільній формі. Встановлення ознак кримінального правопорушення є компетенцією правоохоронних органів, а не особи, яка звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Така заява є лише підставою для перевірки даних, які вона містить, та внесення відомостей в ЄРДР.

Окрім наведених вище показань потерпілого та свідків, факт придбання ОСОБА_17 – купівлі за 2000 гривень, мотоцикла ИЖ «Юпитер», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , без документів, тобто факт того, що зазначений транспортний засіб належав саме потерпілому, підтверджується копією розписки від 25 червня 2015 року згідно із якою у цей день ОСОБА_51 продав, а ОСОБА_17 купив вказаний мотоцикл (т. 1 а.с. 55).

Заперечуючи належність і допустимість цього доказу, сторона захисту зазначила, що наведена вище розписка була написана ОСОБА_51 не у ту дату яка в ній зазначена, а пізніше – під час судового розгляду даного кримінального провадження, з метою підтвердження того, що мотоцикл ИЖ «Юпитер», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , належить потерпілому ОСОБА_17 . 
Отже, на думку сторони захисту, за відсутності такої розписки під час досудового розслідування, в ході його проведення не було встановлено, що мотоцикл який був вилучений ними у ОСОБА_17 та мотоцикл який був виявлений та вилучений у ОСОБА_47 є одним і тим же транспортним засобом. 

Визнаючи цей довід сторони захисту неспроможним, суд виходить з наступного. 
Так, із сукупності наведених вище доказів вбачається, що мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » вибув із законного володіння ОСОБА_17 12 вересня 2016 року. 
07 березня 2017 року ОСОБА_17 звернувся із заявою до правоохоронного органу про незаконне заволодіння його транспортним засобом - мотоциклом ИЖ «Юпитер - 5». 
При цьому у своїй заяві ОСОБА_17 зазначив, що належний йому мотоцикл мав номер двигуна НОМЕР_1 .
Відповідно до протоколу обшуку від 23 травня 2017 року за місцем мешкання ОСОБА_47 був виявлений та вилучений мотоцикл синього кольору з номером двигуна НОМЕР_1 . 
Згідно із обвинувальним актом відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 24 березня 2017 року. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повідомлено про підозру 22 червня 2017 року. Повідомлення про зміну підозри цим особам було здійснено 31 липня 2017 року. 
Обвинувачення у незаконному заволодінні транспортним засобом висунуто ОСОБА_9 і ОСОБА_10 31 липня 2017 року. 
Із змісту висунутого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 незаконно заволоділи транспортним засобом - мотоциклом ИЖ « ОСОБА_42 » з номером двигуна НОМЕР_1 .
Таким чином, сукупність даних, що містяться у цих документах, які були проаналізовані та оцінені судом, зокрема про те, що звернувшись із заявою до правоохоронного органу 07 березня 2017 року та зазначивши у ній номер двигуна мотоциклу, який потерпілий міг взяти лише із розписки, оскільки документи на цей транспортний засіб у нього були відсутні, дають суду підстави дійти висновку, що розписка у будь – якому випадку була складена до 07 березня 2017 року, тобто до початку досудового розслідування та судового розгляду.
До того ж зазначення номера двигуна мотоцикла, як однієї ідентифікаційної ознаки цього транспортного засобу, у висунутому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 обвинуваченні, та надання суду сукупності доказів на його обґрунтування, вказує на те, що органом досудового розслідування належним чином встановлені ті обставини, що мотоцикл ИЖ « ОСОБА_42 » з номером двигуна НОМЕР_1 належав саме ОСОБА_17 , був у нього протиправно вилучений, а у подальшому був придбаний ОСОБА_52 , тобто є одним і тим же транспортним засобом – предметом кримінального правопорушення. 

Доводи сторони захисту про те, що оскільки за потерпілим не зареєстровано право власності на мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 », а тому ним не можливо незаконно заволодіти, суд оцінює критично, оскільки факт того, що потерпілий ОСОБА_17 правомірно набув вказаний мотоцикл, передавши за нього відповідну суму грошей та отримавши розписку на підтвердження цього факту, підтверджено показами самого потерпілого, свідків та наявністю розписки у потерпілого, який забезпечив огляд оригіналу вказаного документа в суді. Той факт, що потерпілий не зареєстрував вказаний транспортний засіб в ІНФОРМАЦІЯ_25 на власне ім`я, не спростовує його право на володіння та користування транспортним засобом, яке було протиправно порушено. Крім того, при розгляді даної справи суд не вирішує права власності на мотоцикл, а лише констатує, що майно - мотоцикл, незаконно вибуло з користування законного володільця – ОСОБА_17 . 
Разом із цим згідно із правовою позицією ККС у складі ВС, яка викладена у справі № 177/751/21 від 09 квітня 2024 року, та обставина, що потерпілий не зареєстрував у встановленому порядку мотоцикл на своє ім`я, не спростовує його право на володіння та користування цим транспортним засобом, і не виключає наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у діях особи, яка без дозволу заволоділа цим мотоциклом. 

У період часу з 20 години 00 хв. 11 вересня 2016 року до 08 години 00 хв. 12 вересня 2016 року старший інспектор ІНФОРМАЦІЯ_17 лейтенант поліції ОСОБА_9 та поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_17 старший сержант поліції ОСОБА_10 перебували на чергуванні, тобто безпосередньо виконували свої службові обов`язки, що підтверджується: копією плану-завдання від 11 вересня 2016 року, затвердженого т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_21 ; копією плану-завдання ГРПП № 1 від 11 вересня 2016 року; копією рапорту ІНФОРМАЦІЯ_27 про проведену роботу під час несення служби від 12.09.2016; копією плану-завдання ІНФОРМАЦІЯ_28 у складі поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на період несення служби з 20 години 00 хв. 11.09.2016 по 08 годину 00 хв. 12.09.2016, якій визначено здійснювати патрулювання у місті Красноград Автовокзал селі Наталине; копією рапорту ІНФОРМАЦІЯ_28 у складі поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про проведену роботу під час несення служби від 12.09.2016; копією рапорту т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_20 про результати несення служби нарядами ГРПП; копією звіту про результати роботи груп реагування патрульної поліції ІНФОРМАЦІЯ_17 з 20 години 00 хв. 11.09.2016 по 08 годину 00 хв. 12.09.2016, що складений 12 вересня 2016 року працівниками поліції ОСОБА_20 і ОСОБА_53 , яким зроблений запис у книзі про постановку на зберігання ОСОБА_10 транспортного засобу – мотоциклу ИЖ «Юпитер» (т. 1 а.с. 86 - 92).

Проаналізувавши зазначені документи, суд встановив, що вони не тільки не містять даних про те, що старшим інспектором поліції ОСОБА_9 і поліцейським ОСОБА_10 під час несення службу у складі наряду та здійснення патрулювання було тимчасово затримано транспортний засіб – мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», у тому числі з підстав вчинення адміністративного правопорушення (адміністративних правопорушень) на транспорті та, що розміщення цього транспортного засобу суттєво перешкоджало дорожньому руху, але й копія рапорту ІНФОРМАЦІЯ_28 про проведену роботу під час несення служби від 12 вересня 2016 року, який складений старшим інспектором поліції ОСОБА_9 і поліцейським ОСОБА_10 та прийнятий начальником ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_20 , зокрема п. 8 містить дані, що автомототранспорт, що розшукується виявлений не був, як і не було здійснено доставлення автомототранспорту на майданчик.
Разом із цим з наведених документів вбачається, що під час несення служби групами реагування патрульної поліції було складено чотири протоколи про адміністративні правопорушення, у тому числі ІНФОРМАЦІЯ_28 у складі поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП. 
Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, у зв`язку із вчиненням якого нібито був затриманий транспортний засіб – мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», як про це зроблено запис під № 232 на копії сторінки із книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 , поліцейським не виносилася.
Водночас, зазначені документи містять дані про те, що поліцейські ОСОБА_9 і ОСОБА_10 здійснювали патрулювання у АДРЕСА_12 , однак містять даних про те, що вони здійснювали патрулювання у селищі Дослідне, або прибули у це місце за викликом, виявили у ньому правопорушення або подію, а також про причетність ОСОБА_17 до вчинення будь-якого правопорушення чи події, що було б підставою для затримання або вилучення його транспортного засобу - мотоциклу ИЖ «Юпитер-5. 
Згідно із протоколом огляду місця події від 23 травня 2017 року, транспортний засіб – мотоцикл ИЖ «Юпитер - 5», номер двигуна 13530387, серед тринадцяти мототранспортних засобів, які зберігаються на спеціальному майданчику (штрафмайданчику) ІНФОРМАЦІЯ_17 , відсутній. 
Разом із цим на спеціальному майданчику наявний лише мотоцикл «ИЖ» синього кольору, у несправному стані – без двигуна та основних частин, та без реєстраційного номера (т. 1 а.с. 74-76). 

Із протоколу огляду місця події від 23 травня 2017 року вбачається, що на спеціальному майданчику (штрафмайданчику), розташованому на території Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, зокрема у боксах № 4 і № 12, наявні лише чотири мототранспортні засоби, що вилучені в якості речових доказів відповідно до «Журналу прийому, видачі речових доказів».

Відповідно до роздруківок переписки у соціальній мережі, фотознімку домоволодіння, показань потерпілого та свідка ОСОБА_47 , які наведені вище, після вилучення мотоцикла ИЖ «Юпитер-5» у ОСОБА_17 всупереч його волі, даний транспортний засіб був самостійно виявлений потерпілим за адресою: АДРЕСА_13 , де здійснювався його продаж, про що він повідомив правоохоронний орган (т. 1 а.с. 54, 56 - 66). 

Як вбачається із протоколу обшуку від 23 травня 2017 року, у ході даної слідчої дії, проведеної на підставі ухвали слідчого судді від 24 квітня 2017 року, у домоволодінні АДРЕСА_13 , був виявлений та вилучений транспортний засіб, який належав ОСОБА_17 – мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , який ОСОБА_48 видав добровільно (т. 1 а.с. 67-73).

Мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 », синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , який був вилучений під час обшуку зазначеного вище домоволодіння, визнаний речовим доказом та долучений у відповідній якості до кримінального провадження, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням слідчого від 02 червня 2017 року (т. 1 а.с. 98). 

У подальшому вказаний речовий доказ був переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_17 , що підтверджується відповідною розпискою останнього від 17 січня 2018 року (т. 2 а.с. 5). 

Як встановлено з протоколу проведення слідчого експерименту від 27 липня 2017 року, відеозапису цієї слідчої дії, пояснень свідка ОСОБА_39 при досліджені цього доказу у суді, в ході даної слідчої дії останній з виходом на місце детально розповів і показав про обставини незаконного заволодіння ОСОБА_9 і ОСОБА_10 транспортним засобом, який належав ОСОБА_17 – мотоциклом ИЖ « ОСОБА_42 », так, як про це викладено у вироку.
При цьому свідок ОСОБА_41 вказав на такі подробиці обставин справи, які могли бути відомі лише особі, яка була присутня на місці вчинення кримінального правопорушення, і їй було відомо про місце і спосіб його вчинення.
Водночас, свідок повідомив, що мотоцикл ИЖ « ОСОБА_42 », номер двигуна НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_17 , 12 вересня 2016 року близько сьомої години стояв за будинком у якому він, ОСОБА_41 , проживає на другому поверсі - АДРЕСА_9 , зокрема під його стіною. 
Разом із цим свідок ОСОБА_41 вказав на місце де стояв цей транспортний засіб.
Також свідок повідомив, що мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » ОСОБА_17 придбав у ОСОБА_32 . Оскільки документів на цей мотоцикл не було, то його купівля–продаж була оформлена розпискою. 
12 вересня 2016 року близько сьомої години, як повідомив свідок під час слідчого експерименту, він побачив, що ОСОБА_9 , однак під час судового розгляду уточнив, що він, свідок, побачив як ОСОБА_10 , викотив мотоцикл ИЖ « ОСОБА_42 » з місця де він стояв – із-за будинку, та прокотив його по доріжці біля будинку до дороги, де стояв службовий автомобіль поліції - «ВАЗ-2107» з синіми номерами.
Водночас свідок продемонстрував маршрут, яким був переміщений мотоцикл ИЖ «Юпитер-5».
На зауваження ОСОБА_18 про те, що вони не попередили власника мотоцикла, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не відреагували, а на його ж запитання куди вони забирають цей транспортний засіб повідомили ОСОБА_18 , що на штрафмайданчик. 
На дорозі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 намагалися різними способами завести цей мотоцикл. При цьому й у такий спосіб коли ОСОБА_9 сидів на мотоциклі, а ОСОБА_10 штовхав цей транспортний засіб. Після того як завести мотоцикл не вдалося ОСОБА_9 і ОСОБА_10 шляхом буксирування повезли мотоцикл ИЖ « ОСОБА_33 » у невідомому йому напрямку. 
До цього ж свідок повідомив, що ОСОБА_10 здійснював керування службовим автомобілем, а ОСОБА_9 мотоциклом сидячи на ньому (т. 1 а.с. 162 - 164).

За висновком службового розслідування відносно працівників ІНФОРМАЦІЯ_17 лейтенанта поліції ОСОБА_9 та сержанта поліції ОСОБА_10 від 25 липня 2017 року під час його проведення було встановлено, що своїми діями лейтенант поліції ОСОБА_9 та старший сержант поліції ОСОБА_10 порушили Порядок у частині процедури вилучення незареєстрованого мотоциклу ИЖ «Юпитер» синього кольору та умов його зберігання (т. 4 а.с. 32, 33). 

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 31 липня 2017 року вартість мотоцикла ИЖ «Юпитер», двигун № НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділи ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за наведених вище обставин, на час вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 23 вересня 2016 року, складала 5180 гривень (т. 1 а.с. 165 - 168). 

Разом із цим згідно із висновком додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 18447 від 08 січня 2019 року, яка була призначена судом за клопотанням сторони захисту, мотоцикл укомплектовано складовими, які відповідають мотоциклам «Іж Юпітер-4», «Іж Юпітер-5», згідно шильди, розташованій на рамі мотоцикла 1985 року випуску.
Мотоцикл, наданий на дослідження в стані, представленому для огляду не придатний для експлуатації за призначенням.
Ринкова вартість мотоцикла наданого на дослідження, станом на момент проведення дослідження (08.01.2019), складала 1366 гривень 67 коп. (т. 4 а.с. 267 - 276).

Оскільки висновком судової товарознавчої експертизи від 31 липня 2017 року встановлена вартість мотоцикла ИЖ «Юпитер», двигун № НОМЕР_1 , на час, що є найближчим до дня вчинення кримінального правопорушення, зокрема станом на 23 вересня 2016 року, то саме цю вартістю транспортного засобу суд бере за основу при ухвалені даного вироку. 

Приймаючи до уваги те, що наведені вище показання потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_39 , ОСОБА_18 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , ОСОБА_49 конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з даними, що містяться у наведених вище доказах: документах, протоколах слідчих та процесуальної дій: тимчасового доступу до речей і документів; огляду місця події, обшуку, слідчого експерименту, висновками судових експертиз, речовим доказом, суд доходить висновку про те, що дружні та родинні стосунки між потерпілим ОСОБА_17 і свідками ОСОБА_36 , ОСОБА_54 , ОСОБА_18 , та свідка ОСОБА_36 із свідком ОСОБА_54 , не вплинули на об`єктивність показань зазначених свідків, тому суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.

Обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заявили про те, що потерпілий ОСОБА_17 , свідки ОСОБА_36 і ОСОБА_41 оговорили їх під впливом ОСОБА_55 , який неодноразово притягувався до відповідальності та відносно якого вони, обвинувачені, займали принципову позицію під час виконання своїх службових обов`язків із забезпечення законності і правопорядку на території їх обслуговування, що не подобалось цій особі.
Також обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заявили про те, що кримінальне провадження про незаконне заволодіння транспортним засобом було ініційовано ОСОБА_17 , якого у свою чергу з наведених вище причин підбурив ОСОБА_56 . 
Визнаючи ці заяви голослівними, суд виходить з того, що на їх обґрунтування стороною захисту не надано жодних даних які хоча б мінімально вказували на те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_10 під час виконання своїх службових обов`язків мали офіційне спілкування з ОСОБА_57 , приймали відносно нього рішення в межах наданих їм службових повноважень або ними збиралися матеріали на підставі яких ця особа була притягнута до відповідальності. 

З витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 № 546 о/с від 14 грудня 2016 року вбачається, що станом на 12 вересня 2016 року лейтенант поліції ОСОБА_20 проходив службу на посаді інспектора ІНФОРМАЦІЯ_17 (т. 1 а.с. 126, 127). 

Будучи допитаним у якості свідка, ОСОБА_20 показав суду, що станом на 12 вересня 2016 року він обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 . 
У цей день ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , шляхом буксирування із використанням службового автомобіля «ВАЗ-2107», доставили до зазначеного відділу поліції мотоцикл ИЖ « ОСОБА_33 », який не мав реєстраційного номера та був у несправному стані.
Також свідок показав, що перед цим зазначені поліцейські зателефонували йому та повідомили, що вказаний мотоцикл лежить на проїзній частині з порушенням Правил дорожнього руху. 
Мотоцикл був доставлений поліцейськими, оскільки договору про надання послуг евакуатора не було. 
Цей транспортний засіб був доставлений до відділу поліції, оскільки попередньо у Журналі єдиного обліку була зареєстрована інформація про те, що такий транспортний засіб приблизно за п`ять днів до цього був учасником події під час якої не була виконана вимога поліцейських про зупинення, на ньому здійснювалася втеча від поліцейських у зв`язку із чим відбувалося його переслідування. 
Зазначений мотоцикл підпадав під ті критерії, що були зареєстровані у Журналі єдиного обліку, зокрема за кольором та відсутністю реєстраційного номера. 
Про постановку на зберігання даного транспортного засобу був складений акт огляду транспортного засобу у двох екземплярах, ОСОБА_10 написав рапорт, відповідні відомості були внесені черговим до книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 . 
Взявши зазначені рапорт і акт, він відніс рапорт, одразу ж після його написання, т.в.о начальника відділу поліції для отримання резолюції – дозволу на постановку транспортного засобу на зберігання. 
Мотоцикл був поміщений на зберігання у бокс № 11 чи № 12, у тому числі для встановлення особи, якій він належить.
Після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_10 доступ до цього транспортного засобу не мали, оскільки за його зберігання вже відповідав черговий. 
За результатами перевірки законності зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу вказаний мотоцикл перебував на місці.
За поверненням транспортного засобу, до відділу поліції ніхто не звертався 
Через вісім – дев`ять місяців зі слів ОСОБА_10 йому стало відомо, що до останнього звертався ОСОБА_19 , який у свою чергу повідомив йому, що згаданий вище мотоцикл не перебуває на території Красноградського відділу поліції. 
Перевіряючи вказану інформацію він, свідок, разом із черговим виявили відсутність зазначеного мотоциклу у боксі. 

Із показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що станом на 12 вересня 2016 року він виконував обов`язки начальника Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області та здійснював адміністративне управління зазначеним відділом поліції.
Мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » він особисто не бачив, але йому з чужих слів стало відомо, що 12 вересня 2016 року поліцейські ОСОБА_9 і ОСОБА_10 доставили на територію ІНФОРМАЦІЯ_21 покинутий мотоцикл вказаної марки, який заважав руху. 
За даним фактом був написаний рапорт, відповідні відомості були внесені до книги обліку. 
Також за даним фактом повинен був бути складений акт. 
Водночас свідок повідомив, що мотоцикл ИЖ « ОСОБА_42 » був поміщений на зберігання на спеціальний майданчик, звідки він згодом зник. За яких обставин зник цей транспортний засіб встановлено не було. 
Разом із цим свідок показав, що відділ поліції не мав спеціально майданчика, а тому транспортні засоби зберігалися у фактично відведених для цього місцях.
Відповідальність за зберігання транспортного засобу несла службова особа, яка прийняла його на зберігання. Після передачі на зберігання згаданого мотоцикла ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ніякого відношення до нього не мали. 
За мотоциклом ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » до відділу поліції ніхто не звертався, а вжиті заходи по пошуку його власника, які здійснювались у тому числі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 шляхом опитування громадян, а також шляхом надіслання запитів до поліцейських баз даних, позитивних результатів не дали. 

Оцінивши показання допитаних судом у якості свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , в сукупності з іншими зібраними у справі доказами, наведеними у вироку, суд визнає їх недостовірними, оскільки вони узгоджуються лише між собою та з показаннями обвинувачених, і не тільки не ґрунтуються на об`єктивних даних, але й спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнані судом достовірними і взяті в основу вироку, а саме – показаннями потерпілого ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_39 , ОСОБА_18 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , ОСОБА_49 , даними, що містяться у наведених вище доказах: документах, протоколах слідчих та процесуальної дій: тимчасового доступу до речей і документів; огляду місця події, обшуку, слідчого експерименту, висновками судових експертиз, речовим доказом, і надані лише з однією метою, щоб обвинувачені уникли відповідальності за вчинений злочин, а тому відкидає їх.
На правильність такого висновку суду також вказують наступні факти, що були встановлені судом в результаті оцінки сукупності взятих в основу вироку доказів. 
По-перше: перебуваючи на місці події – поблизу будинку № 2 у селищі Дослідне жодних документів, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення, акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за встановленою формою, у яких зафіксовано факт виявлення, підстави тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик та повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу та необхідність прибуття водія до територіального органу Національної поліції для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення як інспектор поліції ОСОБА_9 , так і поліцейський ОСОБА_10 не складали, що підтверджується показаннями свідків – очевидців події, а також потерпілого ОСОБА_17 якому згадані документи вручені не були. Хоча згідно із показаннями свідків ОСОБА_39 і ОСОБА_18 обвинуваченим було достеменно відомо, кому належить зазначений транспортний засіб.
По-друге: хоча обвинувачений ОСОБА_9 і показав суду, що особисто ним був складений акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу – мотоцикла ИЖ « ОСОБА_42 », однак цей довід обвинуваченого суд визнає неспроможним, оскільки у своїх показання ОСОБА_9 зазначив, що він не зміг знайти у якості свідків жодну особу, тоді як процедура складання згаданого акту передбачає наявність двох свідків;
По-третє: жоден із документів, а саме: план-завдання від 11 вересня 2016 року; план-завдання ГРПП № 1 від 11 вересня 2016 року; рапорт ІНФОРМАЦІЯ_27 про проведену роботу під час несення служби від 12.09.2016; план-завдання ІНФОРМАЦІЯ_28 ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на період несення служби з 20 години 00 хв. 11.09.2016 по 08 годину 00 хв. 12.09.2016; копія рапорту ІНФОРМАЦІЯ_28 у складі поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про проведену роботу під час несення служби від 12.09.2016, який був складений цими службовими особами; рапорт т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_20 про результати несення служби нарядами ГРПП у період часу з 20 години 00 хв. 11 вересня 2016 року по 08 годину 00 хв. 12 вересня 2016 року; звіт про результати роботи груп реагування патрульної поліції ІНФОРМАЦІЯ_17 з 20 години 00 хв. 11.09.2016 по 08 годину 00 хв. 12.09.2016, що складений 12 вересня 2016 року працівниками поліції ОСОБА_20 і ОСОБА_53 , які очевидно були складені після завершення несення служби групами реагування патрульної поліції - 08 години 00 хв. 12 вересня 2016 року, у тому числі у складі поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , носять об`єктивний характер, всупереч показанням обвинувачених, свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , не містять даних про: реєстрацію в Журналі єдиного обліку події – виявлення транспортного засобу – мотоцикла ИЖ «Юпитер - 5», що був покинутий на проїзній частині дороги з порушеннями Правил дорожнього руху та суттєво перешкоджав дорожньому руху, як того вимагав розділ ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_25 № 1377 від 06 листопада 2015 року (яка діяла станом на 12 вересня 2016 року); складання за даним фактом протоколу про адміністративне правопорушення; винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення; тимчасове затримання цього транспортного засобу; складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу; доставлення мотоцикла ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » на спеціальний майданчик. 
По-четверте: в ході службового розслідування за фактом вилучення мотоцикла ИЖ «Юпитер-5» було встановлено, що саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своїми діями порушили процедуру вилучення незареєстрованого мотоциклу ИЖ «Юпитер» синього кольору та умов його зберігання.

За наявності таких даних, враховуючи те, що про постановку на зберігання мотоциклу ИЖ « ОСОБА_33 » показали лише обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які є особами заінтересованими у справі, свідок ОСОБА_20 , показання якого визнані судом не достовірними та свідок ОСОБА_21 , який особисто не бачив цей транспортний засіб та його постановку на зберігання, те, що показання цих осіб спростовуються сукупністю наведених вище доказів, зокрема даними документів, що були складені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_20 особисто, а також ті факти, що жодних офіційних розслідувань зникнення зазначеного транспортного засобу із відділу поліції не проводилося, й він був виявлений та вилучений в ході обшуку у сторонньої особи, суд доходить висновку, що мотоцикл – ИЖ «Юпитер -5», який належав ОСОБА_17 та яким за відсутності будь-яких правових підстав, тобто незаконно заволоділи обвинувачені, на зберіганні у ІНФОРМАЦІЯ_20 не перебував. 

Разом із цим під час огляду місця події від 23 травня 2017 року у приміщенні чергової частини ІНФОРМАЦІЯ_17 виявлені: копії сторінок Книги закріпленого та вилученого автомототранспорта ІНФОРМАЦІЯ_18 на п`яти аркушах; копії рапортів на двох аркушах (т. 1 а.с. 77 - 79). 
За змістом копії рапорту від 12.09.16 поліцейський ОСОБА_10 звернувся до ТВО начальника Красноградського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 на отримання дозволу на постановку транспортного засобу.
Зазначений рапорт містить наступний зміст « ОСОБА_58 дозволу на постанову транспортного засобу ИЖ юпитеру номер рами ВN який був покинутий в с. Опитна станція без номерного знаку.
ОСОБА_58 рішення по суті даного рапорта» (т. 1 а.с.80).
Із змісту другої копії рапорту вбачається, що він складений 14.09.16 поліцейським ОСОБА_10 та має наступний зміст: « ОСОБА_58 дозволу на постанову транспортного засобу ИЖ Юпитер 3 гос номер НОМЕР_5 гр. ОСОБА_59 ІНФОРМАЦІЯ_29 мешкає с. Жовтневе Красноградського району у якого не було при собі відповідних документів…» (т. 1 а.с. 81).
Згідно із копіями сторінок книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 під номером 232 міститься запис «12.09.16 невідомий ОСОБА_60 номер рами БН інспектор ГРПП ОСОБА_61 інспектор ОСОБА_62 . Повернуто власнику ст.122 КУпАП» (т.1 а.с. 82-85). 

Сторона захисту посилалася на зазначені копії рапортів та копії сторінок книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 як на докази, що підтверджують правомірність дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки дані які в них містяться доводять те, що виявлений обвинуваченими під час виконання службових обов`язків транспортний засіб – мотоцикл ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 », який заважав руху, був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_17 , де належним чином поставлений на зберігання та де він зберігався до моменту зникнення за невстановлених обставин. 

Водночас, згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27 липня 2017 року слідчому не вдалося вилучити оригінал книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 у якій був зроблений запис під номером 232 та оригінал рапорту поліцейського ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_10 про надання дозволу на постановку транспортного засобу, а саме мотоциклу «ИЖ Юпитер 5» на ім`я т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_63 , у зв`язку з їх втратою. 
Відповідно до зазначеного протоколу учасником цієї процесуальної дії був старший інспектор-черговий ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_50 , зі слів якого слідчий й отримав інформацію про втрату документів до яких був наданий тимчасовий доступ з можливістю вилучення їх оригіналів (т. 1 а.с. 155 - 161). 
Зазначені обставини ОСОБА_50 підтвердив під час його допиту в суді у якості свідка. 
При цьому останній показав, що протягом 2016 року та у 2017 році – до 30 вересня, він проходив службу на посаді старшого інспектора – чергового ІНФОРМАЦІЯ_21 .
Як черговий, на підставі представлених рапортів, підписаних начальником відділу поліції, робив у книзі записи про постановку на зберігання вилученого автомототранспорту.
Ним особисто такі відомості вносилися після відповідної резолюції керівництва на рапорті. 
До рапорту за наявності долучалися копії технічних паспортів на транспортні засоби та акти вилучення в залежності від ситуації. 
Книга до якої вносилися зазначені вище відомості зберігалася у приміщенні чергової частини. 
Запис про повернення транспортного засобу у книзі здійснювався черговим. 
Також свідок показав, що йому було відомо про втрату книги обліку затриманого та вилученого автомототранспорту, але за яких обставин була втрачена ця книга йому не відомо.
Крім того свідок ОСОБА_50 показав, що він перебуваючи на чергуванні, приймав участь у процесуальній дії в ході якої слідчим було запропоновано видати згадану вище книгу. Однак це не видалося можливими, оскільки книгу не знайшли. За результатами цієї процесуальної дії був складений відповідний процесуальний документ. 
Свідок ОСОБА_21 показав, що службовими особами, які відповідали за зберігання книги обліку затриманих транспортних засобів були старшина відділу поліції та начальник чергової частини. Особовий склад відношення та доступу до неї не мав.
Книга обліку затриманих транспортних засобі, як показав свідок ОСОБА_21 , зникла після перевірки Управлінням внутрішньої безпеки, працівники якої брали її для копіювання.
Також судом у якості свідка був допитаний ОСОБА_64 , який показав, що він обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 у період часу з грудня 2016 року по листопад 2017 року.
Про незаконне заволодіння транспортним засобом, зокрема про зникнення мотоциклу з території відділу поліції, йому стало відомо коли ОСОБА_9 і ОСОБА_10 було повідомлено про підозру. 
Разом із тим свідок ОСОБА_64 показав, що у липня 2017 року у відділі поліції були відсутні оригінал книги затриманого та вилученого автомототранспорту ІНФОРМАЦІЯ_18 та оригінал рапорту поліцейського ОСОБА_10 про надання дозволу на постановку транспортного засобу, а саме мотоциклу ИЖ «Юпитер-5». Однак обставини їх втрати (зникнення) йому не відомі, як і не відомі результати службового розслідування, що проводилося за даним фактом.

Оцінивши дані, що містяться у документах які були надані суду - чотирьох копіях сторінок Книги закріпленого та вилученого автомототранспорта ІНФОРМАЦІЯ_18 та копії рапорту ОСОБА_10 від 12 вересня 2016 року, суд з урахуванням того, що про факт вилучення, тимчасового затримання мотоциклу ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 » та його доставлення на спеціальний майданчик відомості у документах за результатами несення служби нарядом у складі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у період з 11 по 12 вересня 2016 року відсутні, доходить висновку, що зазначений вище рапорт від 12 вересня 2016 року був складений пізніше, як і пізніше був зроблений запис у згаданій книзі, з метою надання видимості законності діям поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . 
До того ж відповідно до ст. 265-2 КУпАП «Тимчасове затримання транспортних засобів» (в редакції, що діяла на 12 вересня 2016 року) та Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року (в редакції, що діяла на 12 вересня 2016 року) основним документом на підставі якого здійснюється тимчасове затримання транспортного засобу та його доставлення на спеціальний майданчик, є акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за чітко встановленим змістом, який, як встановив суд у даному випадку складений не був. Про наявність такого акту як підставу поміщення транспортного засобу на зберігання на спеціальному майданчику у рапорті ОСОБА_10 не зазначено. 

Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що показання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які наведені вище, у тому числі про, те що їх дії по затриманню транспортного засобу – мотоцикла ИЖ «Юпитер-5», були правомірними та про те, що вони не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке ставиться їм у провину, не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими, і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченими з наміром уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, але і спростовуються сукупністю наведених вище доказів, визнаних судом достовірними і взятих в основу вироку. 
До того ж ці показання є суперечливими між собою оскільки ОСОБА_9 показав, що під час патрулювання він та ОСОБА_10 виявили покинутий мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», що лежав на дорозі, тоді як ОСОБА_10 показав, що цей транспортний засіб рухався під керуванням особи, яка його покинула на дорозі побачивши службовий автомобіль поліції.
Більш того, суд доходить висновку, що позиція обвинувачених, яку вони підтримували на протязі всього судового розгляду, спотворюючи фактичні обставини того, що сталося, це єдина можлива лінія їх поведінки, яка полягає в тому, щоб вигадані обставини з`єднати з незаперечними фактами та доказами і таким чином створити і піднести суду події в такому вигляді, які виправдовують їх злочинні дії і виключають їх причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК України) необхідно розуміти умисне протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.
Цей злочин визнається закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися внаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення полягає в незаконному заволодінні транспортним засобом. Систематичний аналіз норм КК України дає змогу виділити такі ознаки цього діяння: 1) воно полягає лише в активній поведінці - дії; 2) дія проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом; 3) поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, яким заволодіває; 4) заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або законного користувача транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (під час таємного заволодіння), або подавляється (у ході застосування насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (під час заволодінні шляхом обману).
Суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити.
Згідно із п. 1 примітки до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Законодавча конструкція «будь-яким» означає, що перелік способів та мети законодавцем не обмежено, і відсутній спосіб та мета, які б не підпадали під цю конструкцію.
Тобто, законодавцем визначено, що мета, спосіб заволодіння транспортним засобом не впливає на кваліфікацію.
Частиною 2 ст. 289 КК України передбачена відповідальність, окрім іншого, за незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб. 

Таким чином, суд вважає встановленим, що 12 вересня 2016 року близько 07 години 00 хв. старший інспектор ІНФОРМАЦІЯ_7 лейтенант поліції ОСОБА_9 і поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_9 старший сержант поліції ОСОБА_10 , перебуваючи на чергуванні у складі групи реагування ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, на службовому автомобілі «ВАЗ - 2107» приїхали до будинку АДРЕСА_6 , за яким потерпілий ОСОБА_17 зберігав належний йому транспортний засіб - мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , який був у несправному стані.
Перебуваючи у зазначеному місці поліцейський ОСОБА_10 зайшов за вказаний вище будинок, звідки викотив транспортний засіб, що належав ОСОБА_17 .
При цьому мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , стояв під стіною будинку, у місці, де його видимість була обмежена, та жодним чином не заваж пересуванню осіб та проїзду транспортних засобів. 
Після цього ОСОБА_10 підкотив транспортний засіб, що належав ОСОБА_17 , до службового автомобіля «ВАЗ-2107», де він і ОСОБА_9 намагалися його завести.
Водночас, на запитання сторонньої особи – ОСОБА_18 , про причини і підстави вилучення мотоцикла ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , власник якого був у той момент відсутній, поліцейські ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які перебували під час виконання своїх службових обов`язків, у формену одязі, прибулу у зазначене місце на службовому автомобілі, та яким було достеменно відомо, що цей транспортний засіб належить саме ОСОБА_17 , надаючи видимість законності своїм діям, повідомили йому, що вони забирають мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , на спеціальний майданчик територіального відділу поліції.
За таких обставин ОСОБА_18 не мав підстав та був позбавлений можливості перешкодити заволодінню транспортного засобу, оскільки ці дії вчинялися службовими особами, під видом виконання ними своїх службових обов`язків.
У подальшому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , діючи спільно, всупереч положень ст. 265-2 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 12 вересня 2016 року), якою передбачено, що працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зокрема поліцейський, має право тимчасово затримати транспортний засіб тільки за наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля – евакуатора. У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик, та всупереч Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках (в редакції, що діяла станом на 12 вересня 2016 року), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року, положення якого наведені вище, зокрема п. 2, яким передбачено, що поліцейським забороняється брати участь у здійсненні блокування або евакуації транспортних засобів у випадках, не передбачених законом, не маючи жодних прав на зазначений вище транспортний засіб, а також жодних правових підстав для його вилучення і тимчасового затримання, всупереч волі власника, особа якого була їм відома, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно заволоділи мотоциклом ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , відбуксирувавши його із використанням службового автомобіля, керування яким здійснював ОСОБА_10 , тоді як керування мотоциклом здійснював ОСОБА_9 , з подвір`я вказаного будинку у невідоме місце. 
Окремо слід зазначити, що жодних даних про те, що ОСОБА_17 вчинив правопорушення під час керування належним йому мотоциклом у поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 не було. Мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , який був не придатним для експлуатації за призначенням, постійно перебував за місцем його зберігання, де бували лише мешканці близь стоячих будинків, а його розміщення жодним чином не перешкоджало дорожньому руху.
Несправність цього транспортного засобу як на момент його придбання ОСОБА_17 , так і станом на 12 вересня 2016 року, робить неспроможними доводи ОСОБА_65 про те, що схожий транспортний засіб переслідувався ним і ОСОБА_10 09 серпня 2016 року, до того ж розгляд матеріалу на день події кримінального правопорушення вже був припинений, а за даною подією відомості до Журналу єдиного обліку внесені не були. 
У подальшому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 транспортним засобом, яким вони незаконно заволоділи, розпорядилися на власний розсуд. 

Те, що незаконне заволодіння транспортним засобом було вчинено ОСОБА_9 і ОСОБА_10 саме із корисливих мотивів, підтверджує той факт, що у подальшому мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, з номером двигуна НОМЕР_1 , став предметом продажу, що на думку суду свідчить про те, що після незаконного заволодіння зазначений транспортний засіб обвинувачені збули сторонній особі. 

З огляду на викладене суд не приймає доводи сторони захисту про те, що мотоцикл був вилучений обвинуваченими з метою його збереження. 
Разом з цим із сукупності наведених вище доказів, які покладені в основу вироку, вбачається, що зберігання мотоцикла здійснювалося належним чином, у той спосіб який власник вважав за потрібне, й не потребувало втручання працівників поліції. 
До того ж наведеними вище нормативно-правовими актами не передбачені повноваження поліцейського тимчасово затримувати та/або вилучати транспортні засоби з метою їх збереження. 

Співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.
Домовленістю групи осіб про спільне вчинення кримінального правопорушення є узгодження об`єкту злочину, характеру, місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Із дослідженої та оціненої судом сукупності доказів вбачається, що дії обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з самого початку були узгодженими та послідовними. Також вони мали спільний умисел спрямований на заволодіння транспортним засобом потерпілого, адже вони діяли, як співвиконавці.
Так, входячи до складу групи реагування патрульної поліції № 2 Красноградського відділу поліції ГУНП в Харківській області, перебуваючи на чергуванні, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 разом, на службовому автомобілі, під керуванням останнього, приїхали у конкретне місце селища Дослідне, патрулювання якого не було визначено у маршруті їх плану – завдання та куди вони як поліцейські не викликалися.
Зупинившись між будинками № 12 і № 2 ОСОБА_10 пішов за будинок АДРЕСА_9 , зокрема місце, яке не було видно із службового автомобіля, звідки викотив мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», який належав ОСОБА_17 , що вказує на те, що йому заздалегідь було відомо місце зберігання цього транспортного засобу. 
У подальшому ОСОБА_9 і ОСОБА_10 разом намагались завести цей мотоцикл, та не зважаючи на втручання у їх дії сторонньої особи, знаючи положення наведених вище нормативно-правових актів, процедуру тимчасового затримання та вилучення транспортних засобів, не маючи жодних прав на цей транспортний засіб та правових підстав для його затримання і вилучення, до того ж не оформивши свої дії документально, всупереч волі власника, спільно відбуксирували мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», синього кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , від місця його зберігання у невідоме місце. 
Тому суд, доходить переконання про наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій обвинувачених, що свідчить про їх попередню домовленість на заволодіння транспортним засобом. 

Суд знаходить безпідставними доводи сторони захисту про те, що обвинувачені належним чином забезпечили збереження мотоцикла ОСОБА_17 , оскільки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 спільно незаконно заволоділи транспортним засобом, що вважається закінченим злочином з моменту, коли транспортний засіб почав рухатися у даному випадку внаслідок буксирування, що відбулося під час перебування обвинувачених поблизу будинку АДРЕСА_9 , а тому їх подальші дії перебувають поза межами об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. 

За епізодом перевищення службових повноважень.

Так, обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , не заперечували те, що вони 19 лютого 2018 року перебували у складі ГРПП, разом здійснювали патрулювання на службовому автомобілі Рено «Доккер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та були службовими особами правоохоронного органу, у зв`язку з постійним виконанням ними функцій представників влади. 

Потерпілий ОСОБА_15 показав суду, що 18 лютого 2018 року до двадцять третьої години він перебував у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », де святкував День народження дружини. 
Близько четвертої години 19 лютого 2018 року, коли він перебував вдома, йому зателефонувала подруга дружини ОСОБА_66 та повідомила, що на площадці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », яке розташоване у селі Піщанка, на той час Красноградського району (на даний час Берестинський район) Харківської області, і належить йому, його матері та матері його дружини, знаходиться велика кількість поліцейських, декілька їх службових автомобілів, а також про те, що за їх участю відбуваються якісь події. 
У зв`язку із цим, з метою з`ясувати, що відбувається, він на автомобілі таксі приблизно через п`ять хвилин приїхав до зазначеного кафе, де побачив, що на площадці перед ганком стоїть автомобіль «Шкода», який належав ОСОБА_29 , який як йому стало відомо пізніше, приїхав забрати із кафе свою дівчину, три службових автомобіля поліції, також у цьому місці перебувало близько дев`яти поліцейських.
На площадці перед кафе стояли тільки поліцейські та ОСОБА_67 . Чи перебував хтось у автомобілі «Шкода» на той момент йому відомо не було, у тому числі й через тоноване скло. 
Підійшовши до групи із чотирьох поліцейських він привітався із ними, представився, повідомив їм, що є власником кафе та запитав, що відбувається. На, що від поліцейських отримав відповідь у грубій формі щоб він ішов куди йде, а те, що відбувається не його справа. 
Він повторно повідомив поліцейським, що є власником кафе, зауважив їм, що вони перебувають на його території та попросив їх пояснити, що відбувається. 
Поліцейські знову відповіли йому у грубій формі. На це він обурився та зробив їм зауваження про недопустимість спілкування у такій формі із громадянами. 
Йому представся лише один із поліцейських, продемонструвавши своє службове посвідчення. При цьому один із поліцейських світив ліхтарем йому у обличчя. Він був обурений такою поведінкою співробітників поліції. 
У цей час на порозі кафе стояла ОСОБА_68 , яка палила, та яка також не змогла йому пояснити, що відбувається. 
В той момент коли він заходив у кафе його покликав хтось із поліцейських. Він зупинився на порозі. У цьому місті перебували він і поліцейські, безпосередньо поруч із ним знаходився ОСОБА_8 , який висловлював своє невдоволення та запитав у нього «Ты что самый умный?». Між ним і поліцейськими відбулася розмова в ході якої він висловив свої обурення на те, що йому не роз`яснили про події які відбуваються, та такою поведінкою поліцейських. Під час розмови ОСОБА_8 погрожуючи йому тим, що його доставлять у відділ поліції, при цьому не пояснивши з яких підстав, схопив його за одяг та почав тягнути від порогу кафе у бік вікна. В цей момент його, потерпілого, руки перебували у кишенях, тому він ними не розмахував, поводив себе адекватно, нецензурними словами не виражався, ніякої загрози для поліцейських не становив, опору ним не чинив, їх діяльності не заважав, жодних дій не вчиняв, лише попросив, щоб вони звільнили площадку перед кафе. Йому не повідомлялося, що він своїми діями вчинив будь-які адміністративні правопорушення. Ніяких вимог поліцейські йому не висували. Такі дії поліцейських по відношенню до себе він сприймав як демонстрацію своєї зверхності над ним. Водночас ОСОБА_8 схопив його за праву руку та заламав її йому назад. У цей момент на допомогу ОСОБА_8 підбіг ОСОБА_9 , який закрутив назад його ліву руку. Потім ОСОБА_8 і ОСОБА_9 повалили його на покриття на порозі біля дверей. Після цього, коли він перебував у лежачому положенні, вони закрутили йому руки назад та піднявши їх догори, перенесли його на декілька метрів, внаслідок чого спричинили йому фізичний біль, зокрема він відчув гострий біль у плечовому суглобі, закричав та на деякий час втратив свідомість.
У цей момент ОСОБА_8 і ОСОБА_9 знаходились позаду нього. 
Також ОСОБА_15 показав, що коли він перебував у лежачому положенні із закрученими назад руками, йому був нанесений удар ногою у ліву частину обличчя, внаслідок чого був пошкоджений зубний протез та зламаний міст у порожнині рота. 
Ким був нанесений удар він не бачив, оскільки перебував у лежачому положенні обличчям до низу. 
ОСОБА_8 перебував праворуч, а ОСОБА_9 ліворуч. 
Разом із цим до обвинувачених підбігли співробітники поліції з якими він спілкувався коли прибув до кафе, які стали допомагати ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Потім один із поліцейських, який підійшов до них, надавив йому коліном у спину, після чого допоміг підняти його. 
Згодом вони підняла його, відвели до службового автомобіля в який і посадили. У подальшому він був доставлений поліцейськими у лікарню для огляду.
Причини та підстави з яких до нього була застосована фізична сила, а також підстави його затримання, йому не роз`яснювались. 
Працівники закладу охорони здоров`я встановили його особу згідно із посвідченням водія, яке він мав при собі. Під час зазначених вище подій ніхто із поліцейських у нього не вимагав пред`явлення документів, що посвідчують його особу. 
Оскільки він скаржився на біль у руках, мав пошкодження на щоці та зубного протезу, його оглянув лікар-травматолог, були зроблені рентген знімки. 
В подальшому був проведений його огляд на стана алкогольного сп`яніння та поліцейським відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. 
У зв`язку із зазначеними вище подіями до лікарні приїхали його мати - ОСОБА_69 та його дружина - ОСОБА_70 .
Вранці 19 лютого 2018 року він звернувся до судово-медичного експерта з метою зафіксувати наявні у нього тілесні ушкодження. 
Оскільки внаслідок зазначених вище подій він отримав тілесні ушкодження, то його помістили у заклад охорони здоров`я для проходження лікування. 
Крім того ОСОБА_15 показав, що описані вище дії поліцейських були вчинені ними проти його волі. Події за його і поліцейських участю відбувалися не більше п`яти хвилин. 
Біля ганку снігу та льоду не було.
Вважає, що протиправність дій поліцейських полягає у тому, що останні бажаючи продемонструвати свою перевагу як представників влади безпідставно застосували до нього фізичну силу – заламали йому руки і повалили на землю, внаслідок чого заподіяли йому фізичний біль, тілесні ушкодження встановлені експертом та моральні страждання, зокрема принизили його гідність як людини і громадянина. Безпідставно та проти його волі помістили у службовий автомобіль, доставили у заклад охорони здоров`я, де він був вимушений пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 

Із показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що станом на 19 лютого 2018 року він проходив службу на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції, однак у цей день виконував обов`язки чергового Красноградського відділу поліції.
В ніч на 19 лютого 2018 року на телефон служби « НОМЕР_3 » надійшов виклик про те, що у місті Красноград (назва на даний час - Берестин), поблизу магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_22 » і « ІНФОРМАЦІЯ_24 », чоловік здійснюючи керування транспортним засобом – автомобілем «Шкода», у стані алкогольного сп`яніння, поїхав у напрямку села Піщанка. На це він одразу зателефонував екіпажу патрульної поліції у складі інспекторів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які перебували на добовому чергуванні, для реагування на дане повідомлення. 
Зі слів поліцейських йому стало відомо, що водій автомобіля «Шкода» не виконав вимогу про зупинення, та заїхав на площадку до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », що знаходиться у селі Піщанка, де і зупинився. Після зупинки водій не виконав вимоги поліцейських вийти із автомобіля для встановлення його особи, демонстрував їм непристойні жести, одягав маску - балаклаву. 
Також свідок показав, що про цю подію він оповістив другий екіпаж патрульної поліції у складі ОСОБА_25 і ОСОБА_26 та екіпаж поліцейських ІНФОРМАЦІЯ_23 , для забезпечення охорони громадського порядку, оскільки зазначена подія відбувалася поблизу кафе, де могли знаходитися особи, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, та які могли втручатися у діяльність поліцейських та перешкоджати їм виконувати свої службові обов`язки. 

Свідок ОСОБА_25 – поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_30 , показав суду, що в ніч на 19 лютого 2018 року він разом із поліцейським ОСОБА_71 перебував на добовому чергуванні. За завданням чергового відділу поліції ОСОБА_20 вони прибулу до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » у селі Піщанка на допомогу другому екіпажу патрульної поліції. На площадці перед кафе стояв автомобіль «Шкода», службовий автомобіль патрульної поліції. На місці вони з`ясували, що надійшло повідомлення про те, що водій автомобіля «Шкода» здійснював ним керування у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий до цього місця під`їхав екіпаж патрульних поліцейських ІНФОРМАЦІЯ_23 . Після цього на місце події приїхав ОСОБА_15 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, та який одразу повідомив, що вони, поліцейські, перебувають на території яка є його власністю та зажадав вид них всіх щоб вони її залишили, тобто заважав працівникам поліції виконувати їх службові обов`язки. Разом із цим потерпілий наполягав, що автомобіль «Шкода» нікуди не їздив, а стояв у цьому місці. ОСОБА_15 роз`яснили зміст подій, що відбуваються, неодноразово робили зауваження щоб він не заважав поліцейським виконувати їх службові обов`язки. Інспектор поліції ОСОБА_8 неодноразово попереджав потерпілого про відповідальність за невиконання законних вимог поліцейських та про те, що у разі невиконання законних вимог поліцейських до нього буде застосований фізичний вплив, однак він на зауваження і попередження не реагував, ображав поліцейських, висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно. 
На думку свідка протиправні дії ОСОБА_15 у тому числі, що загрожували поліцейським, полягали у тому, що він підходив до співробітників поліції, вимагав від них залишити територію, яка належить йому на праві власності, поводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою, розмахував руками, не виконував законні вимоги поліцейських не перешкоджати їм виконувати свої службові обов`язки та відійти від місця події. 
Також свідок показав, що у зв`язку із цим до ОСОБА_15 підійшов інспектор поліції ОСОБА_8 , взяв потерпілого за руку та хотів відвести його у бік, щоб він не заважав, оскільки той своїми діями хотів зробити так щоб водій автомобіля «Шкода», який мав ознаки алкогольного сп`яніння, так як поводив себе не адекватно – сигналив, включав музику, пересідав з місця на місце, одягав маску – балаклаву, демонстрував непристойні жести, уник відповідальності. Разом із цим водій автомобіля «Шкода» вимоги поліцейських ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вийти із транспортного засобу не виконував. 
У свою чергу ОСОБА_15 став вириватись. Після цього до потерпілого і ОСОБА_8 підійшов інспектор поліції ОСОБА_9 ОСОБА_8 і ОСОБА_9 стали разом відводити ОСОБА_15 тримаючи руки останнього за спиню. Хто і за яку руку тримав ОСОБА_15 він не пам`ятає. У якому місці повідомити не зміг. Потім вони втрьох впали. Потерпілий впав на коліна неподалік від кафе. До них підійшли поліцейські ІНФОРМАЦІЯ_23 та підняли. ОСОБА_26 відкрив відсік у службовому автомобілі куди посадили ОСОБА_15 . Після цього останнього повезли на огляд до закладу охорони здоров`я. 

Відповідно до показань свідка ОСОБА_26 він з 18 на 19 лютого 2018 року разом із поліцейським ОСОБА_25 перебував на добовому чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції. На добовому чергуванні також перебувала група реагування патрульної поліції у складі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Близько 02 години 30 хв. 19 лютого 2018 року ОСОБА_25 зателефонував ОСОБА_20 , який перебував у черговій частині, та повідомив, що екіпажу у складі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які знаходилися біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » у селі Піщанка, потрібна допомога.
Приїхавши у зазначене черговим місце, вони побачили, що перед згаданим кафе, яке працювало, стоїть автомобіль «Шкода», а поблизу нього службовий автомобіль Рено «Доккер» на якому несли службу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . 
Від ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які стояли поруч із автомобілем «Шкода», вони дізналися, що на телефон служби « НОМЕР_3 » надійшов виклик про те, що водій, який має ознаки алкогольного сп`яніння здійснює керування цим транспортним засобом та поїхав у напрямку села Піщанка. Виявивши автомобіль «Шкода» вони намагалися його зупинити, але водій їх вимоги про зупинення не виконав, та самостійно зупинився поруч із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 ». Після зупинки водій зачинився всередині автомобіля, пересів на пасажирське місце, на вимоги поліцейських відмовився виходити та пред`являти посвідчення водія, одягнув маску – балаклаву, висловлювався нецензурними словами на адресу поліцейських, демонстрував непристойні жести. 
Він бачив ці дії водія і сам. При цьому водій автомобіля «Шкода» комусь телефонував. 
Через деякий час на місце події приїхали поліцейські Управління патрульної поліції.
Всього на місці події перебувало сім поліцейських. 
Потім на автомобілі таксі до вказаного кафе приїхав ОСОБА_15 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, та який підійшовши до поліцейських ІНФОРМАЦІЯ_23 , став запитувати про те, що сталося та у зв`язку із чим у зазначеному місці знаходиться поліція. 
ОСОБА_15 було повідомлено про події, що сталися. 
У свою чергу ОСОБА_15 почав виражатися нецензурною лайкою у бік працівників поліції, що було обумовлено тим, що кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » перебуває у його власності. Також потерпілий став вимагати від поліцейських щоб вони покинули територію перед кафе, зазначаючи, що автомобіль «Шкода» не рухався та стояв на цьому місці. 
ОСОБА_15 неодноразово були зроблені зауваження щоб він не перешкоджав поліцейським, які мали при собі зброю, виконувати свої службові обов`язки та щоб він відійшов від місця події. 
Однак, потерпілий ходив між поліцейськими та щось у них запитував. 
Документи, що посвідчують особу, ОСОБА_15 не пред`явив, оскільки при собі їх не мав. 
Потім підійшовши до вхідних дверей кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » ОСОБА_15 продовжував вимагати у співробітників поліції щоб вони залишили територію, яка нібито належить йому на праві власності. У цей час до потерпілого підійшов ОСОБА_8 , який пояснив йому, що не потрібно перешкоджати працівникам поліції виконувати їх службові обов`язки, просив ОСОБА_15 відійти у бік та роз`яснив останньому, що у разі неприпинення ним протиправних дій до нього може бути застосований фізичний вплив. На що ОСОБА_15 взагалі не реагував. Після цього поліцейський ОСОБА_8 взяв ОСОБА_15 за праву руку та намагався відвести його у бік для припинення конфлікту, але у нього нічого не вийшло. У цей момент ОСОБА_15 почав виривати свою руку, але реальних дій які б становили загрозу для поліцейських ОСОБА_15 не вичиняв. На допомогу поліцейському ОСОБА_8 підійшов поліцейський ОСОБА_9 , який взяв ОСОБА_15 за ліву руку, і вони намагалися його втримати. Водночас до них підійшов працівник ІНФОРМАЦІЯ_23 та став допомагати ОСОБА_9 втримувати ліву руку ОСОБА_15 , оскільки він чинив активний опір. Потім ОСОБА_9 відпустив ліву руку потерпілого, й ліву руку останнього вже тримав сам поліцейський ІНФОРМАЦІЯ_23 . Він, свідок, також підбіг, щоб допомогти їм втримати ОСОБА_15 , але отримав від поліцейського ОСОБА_9 вказівку відкрити задні двері у автомобілі Рено «Доккер». Після того як він відкрив двері потерпілого підвели до автомобіля та посадили його у задній відсік. Яким чином поліцейські тримали ОСОБА_15 за руки та чи заламували вони їх потерпілому він не бачив. Яким чином поліцейські тримали руки ОСОБА_15 коли вони вели його до автомобіля він не пам`ятає. 
Також свідок ОСОБА_26 показав, що він не бачив, що поліцейські наносили ОСОБА_15 удари, що останній падав, а також, що падав хтось із співробітників поліції, у тому числі, що вони падали разом. 
У подальшому ОСОБА_8 і ОСОБА_9 доставили ОСОБА_15 до лікарні для огляду на стан алкогольного сп`яніння, куди згодом приїхали він, свідок, і ОСОБА_25 .
Події за участю ОСОБА_15 на площадці біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » тривали від пів години до години.
Як вважає свідок ОСОБА_26 протиправні дії ОСОБА_15 полягали у тому, що він перебував у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції відійти у бік та не заважати, не реагував, перешкоджав їм виконувати свої службові обов`язки. Для попередження цих правопорушень, у тому числі для контролю рук, до потерпілого й був застосований фізичний вплив. 
Крім того свідок ОСОБА_26 показав суду, що ним відносно ОСОБА_15 , після того як він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП.

Із показань свідка ОСОБА_72 вбачається, що станом на 19 лютого 2018 року він працював поліцейським ІНФОРМАЦІЯ_23 . 
19 лютого 2018 року близько четвертої години у складі екіпажу патрульної поліції із трьох осіб, перебував на патрулюванні поблизу міста Красноград. 
Зі служби « НОМЕР_3 » було отримано повідомлення про те, що водій автомобіля «Шкода» здійснює ним керування з порушенням Правил дорожнього руху, маючи ознаки алкогольного сп`яніння. Разом із цим від чергового територіального відділу поліції його екіпаж отримав завдання прибути на допомогу екіпажу патрульної поліції Красноградського відділу поліції. 
Прибувши на місце події – до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », вони побачили у автомобілі «Шкода» чоловіка, який одягнув маску – балаклаву та накрився ковдрою. Поруч із цим автомобілем вже знаходилося чотири патрульні поліцейські, які вимагали у чоловіка, що перебував у автомобілі «Шкода» вийти та пред`явити документи. Однак він закрився у транспортному засобі й не реагував на вимоги поліцейських. 
Через 20-30 хвилин до кафе на автомобілі таксі приїхав ОСОБА_15 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, та який підійшовши до поліцейських, повідомив, що він є власником кафе. При цьому ОСОБА_15 будучи дещо агресивно налаштований по відношенню до співробітників поліції, із використанням нецензурної лайки, вимагав щоб вони залишили зазначену територію, а саме місце події.
Водночас ОСОБА_15 було роз`яснено про події, що відбуваються у вказаному місці, те що поліцейські перебувають при виконанні своїх службових обов`язків також від нього вимагалося залишити місце події. На це потерпілий не реагував та вимагав від поліцейських щоб вони залишили територію перед кафе, оскільки вона є його власністю. У зв`язку із цим ОСОБА_15 поліцейськими було роз`яснено, що у разі якщо він не припинить перешкоджати їм та не припинить свої дії, то відносно нього буде складений адміністративний матеріал про те, що він перебуває у громадському місці у стані алкогольного сп`яніння та нецензурно лається. Разом із тим він на вимогу поліцейського ОСОБА_8 не пред`явив документи, що посвідчують його особу. Також потерпілий був запрошений до закладу охорони здоров`я для огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що він почав опиратися, розмахувати руками та поводити себе агресивно, що становило загрозу для співробітників поліції. За цих обставин поліцейський ОСОБА_8 запропонував йому пройти до службового автомобіля, куди згодом ОСОБА_15 й був поміщений. Під час слідування до автомобіля потерпілий впав. В момент падіння поруч із ОСОБА_15 перебували поліцейські ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Вони ж перебували поряд із ним коли потерпілий перебував у лежачому положенні, та намагалися контролювати його руки.
Також свідок показав, що у цей момент він підбіг до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілого й особисто здійснював контроль лівої руки ОСОБА_15 під час його переміщення до службового автомобіля. За праву руку потерпілого тримав ОСОБА_8 ОСОБА_15 йшов самостійно, його руки були по боках. 
У подальшому ОСОБА_8 і ОСОБА_9 потерпілого повезли у заклад охорони здоров`я, а він з іншими поліцейськими залишився на місці події для охорони громадського порядку.
Агресивна поведінка ОСОБА_15 , як повідомив свідок ОСОБА_31 , полягала у тому, що він підходив близько до поліцейських, які мали при собі зброю, нецензурно лаявся, тримав руки у карманах, його наміри були не зрозумілими для них, до того ж заважав поліцейським виконувати їх службові обов`язки, не виконував вимоги відійти від місця події.

Із показань свідка ОСОБА_29 в суді вбачається, що в ніч на 19 лютого 2018 року він перебував у автомобілі «Шкода Октавія», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який стояв на площадці поруч із входом у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », куди приїхав за своєю дружиною близько двадцять третьої години 18 лютого 2018 року.
Коли він рухався у напрямку кафе за ним їхав службовий автомобіль поліції, а коли зупинився, до його автомобіля підбігло два поліцейських, які стукаючи у вікно з боку водія, вимагали у нього щоб він відчинив двері і пред`явив посвідчення водія. Водночас поліцейські повідомили йому, що він вчинив правопорушення. Разом із цим вони не представились, документи не пред`явили. Злякавшись він, свідок, заблокував двері та знаходився у автомобілі, де пересідав на пасажирські місця, одягнув маску – балаклаву з метою приховати своє обличчя.
Після цього на місце події на двох службових автомобілях приїхало ще два екіпажі співробітників поліції.
Поліцейських, які приїхали на трьох службових автомобілях, було 8-10 чоловік.
Співробітники поліції своїми службовими автомобілями заблокували його транспортний засіб, у якому він перебував протягом чотирьох годин.
Перебуваючи у автомобілі, після зупинки, він ОСОБА_15 не телефонував. 
У подальшому мобільним телефоном скористатися не міг, оскільки він у нього, ОСОБА_29 , на той час коли прийшов ОСОБА_15 , розрядився. 
ОСОБА_15 , підійшовши до зазначеного вище кафе у період часу між третьою і четвертою годинами 19 лютого 2018 року, знаходячись від нього, свідка, на відстані 2-3-х метрів, поводячи себе спокійно, повідомивши поліцейським, які перебували у цьому ж місці, що він є власником даного закладу, запитав у них, що вони роблять на площадці перед кафе та попросив прибрати службові автомобілі. При цьому потерпілий не грубив, зухвало себе не поводив. На що поліцейські, не роблячи ОСОБА_15 жодних зауважень, сказали щоб він йшов куди іде. Тоді останній попросив у поліцейських представитись. Один із співробітників поліції пред`явив потерпілому посвідчення, але у цей момент інший поліцейський світив ОСОБА_15 в обличчя, щоб той не зміг прочитати документ. У зв`язку із такою поведінкою поліцейських, які не представились йому у визначеному порядку, потерпілий підійшов до кафе, став поруч із дівчиною, яка палила, та, сказав їй, що тут не має що робити. В той момент коли ОСОБА_15 проводив дівчину у приміщення кафе, його покликав один із поліцейських, та звернувшись до нього сказав «Слышишь ты, иди сюда». У свою чергу потерпілий розвернувся та запитав у поліцейського, що йому потрібно, зауважив останньому щоб він пред`явив свої документи, та запропонував спілкуватися у ввічливій формі. Один із поліцейських – ОСОБА_8 , який ходив поруч, схопив ОСОБА_15 за праву руку та потягнув його до дверей. У цей момент потерпілий тримав свої руки у кишенях. Перед цим не кричав, не лаявся, нікому не погрожував, агресії по відношенню до співробітників поліції не проявляв, руками не розмахував. Другий поліцейський – ОСОБА_9 , потягнув ОСОБА_15 за ліву руку. Потім поліцейські – ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , заламали потерпілому руки, від чого ОСОБА_15 став кричати, що йому боляче, що він нічого не робив та чому поліцейські це роблять – застосовують до нього фізичну силу, щоб його не чіпали і не заламували руки. Далі ці поліцейські кинули потерпілого обличчям на покриття перед кафе. До них на допомогу приєднався ще один поліцейський. Загалом у цей момент у цьому місці – до поміщення ОСОБА_15 в службовий автомобіль, перебувало чотири поліцейські. Коли ОСОБА_15 перебував у лежачому положенні поліцейський наніс йому удар ногою в обличчя, заподіявши ОСОБА_15 тілесні ушкодження. При цьому свідок пояснив, що під цим він має на увазі те, що внаслідок нанесеного поліцейським потерпілому удару ногою в обличчя, у ОСОБА_15 зовні утворилося тілесне ушкодження у вигляді садна у лівій частині обличчя в області підборіддя. Потім поліцейські перетягли потерпілого ще раз, кинули його на землю, та згодом погрузили у службовий автомобіль, у якому ОСОБА_15 закрили.
Ці дії поліцейських відбувалися протягом близько 20 секунд. 
ОСОБА_15 увезли через 15 хвилин, тобто цей час він перебував у службовому автомобілі.
Також свідок ОСОБА_29 показав, що хоча вікна у його автомобілі й були закриті, але він чув розмови, що відбувалися між ОСОБА_15 і поліцейськими, оскільки ці особи перебували на малій відстані від його транспортного засобу. 
Після того як ОСОБА_15 увезли, всі співробітники поліції залишили місце події. 
Відносно нього, ОСОБА_29 , поліцейськими жодних адміністративних матеріалів складено не було.
З огляду на викладене вважає, що дії поліцейських по застосуванню до ОСОБА_15 фізичної сили були обумовлені тим щоб показати свою зверхність та безкарність. 

Свідок ОСОБА_68 показала суду, що в ніч на 19 лютого 2018 року вона перебувала у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », де працювала. Вийшовши на ганок після закінчення роботи, вона побачила, що на площадці перед кафе знаходяться поліцейські, цивільний автомобіль та три службові автомобіля поліції. 
У зв`язку із чим співробітники поліції перебували у цьому місці їй невідомо, однак вони через скло заглядали у салон цивільного автомобіля. Чи перебував хтось у салоні цього автомобіля їй невідомо. 
У той час коли вона стояла на ганку, до кафе на автомобілі таксі під`їхав ОСОБА_15 , який знаходячись поблизу неї, звернувся до поліцейських та поцікавився у них, що відбувається. При цьому на запитання поліцейських, які були поставлені у грубій формі, ОСОБА_15 представився та пояснив, що він є власником кафе. Між ОСОБА_15 і поліцейськими відбулася розмова в ході якої потерпілий агресію не проявляв, не лаявся, нецензурними слова не виражався, навіть не підвищував тон голосу, а поводив себе достатньо спокійно. На вулиці вона перебувала близь двох хвилин. Потім на пропозицію потерпілого зайшла у кафе. ОСОБА_15 залишився із поліцейськими зовні. Після цього вона повідомила його дружині, що потерпілий залишився на вулиці, а також про те, що там присутні поліцейські.
Також свідок показала, що ОСОБА_15 просив поліцейських пред`явити свої службові посвідчення, однак вона не бачила як вони це робили. 
Застосування поліцейськими фізичного впливу до ОСОБА_15 не бачила, оскільки вона зайшла у кафе, а потерпілий залишився зовні. 
Чи зверталися до неї поліцейські за вказаних вище обставин не пам`ятає.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_73 – дружини ОСОБА_15 , 18 лютого 2018 року у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » відбувалося святкування її Дня народження. Потерпілий залишив кафе близько двадцять третьої години. ОСОБА_29 на святкуванні не було, він приїхав пізніше, щоб забрати свою дівчину. 19 лютого 2018 року, як вона пам`ятає, близько третьої години у кафе зайшла ОСОБА_68 , яка залишалася після святкування і виходила палити, та повідомила їй, що на вулиці знаходиться ОСОБА_15 , який прибув за викликом по телефону для того щоб з`ясувати, що відбувається біля кафе, та який спілкується із поліцейськими. 
Як потім їй стало відомо її чоловік прибув на телефоні дзвінки її подруги ОСОБА_74 . 
Через скло у вхідних дверях вона побачила як двоє поліцейських заламували руки її чоловіку, а останній перебував у зігнутому положенні. На площадці перед кафе також знаходилися поліцейські. Спочатку із кафе вона не виходили, оскільки боялася. 
Коли вона вийшла на вулицю, то ОСОБА_15 біля кафе вже не було, однак стояв поліцейський автомобіль, обладнаний відсіком для перевезення затриманих. На запитання де знаходиться її чоловік, поліцейські відштовхнули її від дверей автомобіля та поїхали на цьому автомобілі. Потім від іншого поліцейського вона дізналася, що її чоловіка повезли у лікарню для проведення огляду. 
Після цього вона разом із ОСОБА_75 , яка прибула близько третьої години, поїхала у лікарню, де із поліцейськими знаходився ОСОБА_15 , останній скаржився на біль у руках, мав ушкодження на обличчі у вигляді саден на щоці та підборідді.

Із показань свідка ОСОБА_76 – матері ОСОБА_15 , вбачається, що вечором 18 лютого 2018 року вона та її син перебували у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », де святкували День народження дружини останнього. ОСОБА_29 на святкуванні не було. 
Вона залишила кафе близько двадцять другої години, а ОСОБА_15 близько двадцять четвертої години. 
Близько 03 години 30 хв. 19 лютого 2018 року їй зателефонував син та повідомив про те, що його побили поліцейські та про те, що вони будуть кудись його везти. Після цього ОСОБА_15 перестав виходити на зв`язок, його мобільний телефон був вимкнений.
Прибувши приблизно через десять хвилин до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », вона побачила там цивільний автомобіль та два службових автомобіля поліції. Також у цьому місці перебувало близько восьми поліцейських, які ходили навколо цивільного автомобіля. 
На її запитання один із поліцейських повідомив, що її син знаходиться у цьому автомобілі. Однак в автомобілі його не було, в ньому сидів як їй стало відомо у подальшому ОСОБА_29 , який повідомив їй, що ОСОБА_15 побили поліцейські та кудись повезли. Як згодом було з`ясовано до закладу охорони здоров`я. 
Після цього вона і ОСОБА_77 прибули до лікарні, де вони спочатку зустріли ОСОБА_9 , який повідомив їм, що ОСОБА_15 проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння. В закладі охорони здоров`я також перебував ОСОБА_8 , який у свою чергу повідомив їй, що вони привезли ОСОБА_15 на огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із ти, що останній перешкоджав їм виконувати їх службові обов`язки та перебував у громадському місті у стані алкогольного сп`яніння. 
Потерпілий же перебував у приймальному відділенні, відчував сильний фізичний біль в ділянці плеча та мав видимі тілесні ушкодження у лівій частині обличчя у вигляді саден, його одяг був брудний, на светрі були плями крові. 
Зі слів ОСОБА_15 їй стало відомо, що він приїхав до кафе для того щоб з`ясувати у зв`язку із чим там перебуває поліція. Представившись, повідомивши, що він є власником кафе, звернувся до поліцейських із відповідним запитанням, однак отримав від них відповідь у грубій формі, що це не його справа та щоб він йшов куди іде. Після цього коли він намагався сфотографувати на мобільний телефон жетон поліцейського, йому заламали руки. Далі він нічого не пам`ятає. 
В подальшому у приймальному відділенні лікарні щодо ОСОБА_15 був складений протокол про адміністративне правопорушення, який останній не зміг підписати через сильний біль.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень її син тривалий час перебував на лікуванні.
Крім того, свідок ОСОБА_69 показала суду, що її син завжди має при собі посвідчення водія. 

Свідки ОСОБА_78 – молодша медична сестра КНП « ІНФОРМАЦІЯ_31 », та ОСОБА_79 – медична сестра КНП « ІНФОРМАЦІЯ_31 », кожна окрема, показали суду, що 19 лютого 2018 року, близько четвертої години, поліцейські ОСОБА_9 і ОСОБА_8 доставили до приймального відділення зазначеного закладу охорони здоров`я ОСОБА_15 для огляду на стан алкогольного сп`яніння. Спочатку від огляду на стан алкогольного сп`яніння останній відмовився. Оскільки ОСОБА_15 скаржився на біль у руці, то було проведено його рентген-обстеження, він був оглянути лікарем - травматологом. 
Разом із цим свідки не підтвердили наявності у ОСОБА_15 видимих тілесних ушкоджень – ОСОБА_78 зазначила, що таких тілесних ушкоджень у нього не було, а ОСОБА_79 не пам`ятає. 
Крім того ОСОБА_78 і ОСОБА_79 показали, що вони були залучені у якості свідків при складанні поліцейським документів. Документи складалися у присутності ОСОБА_15 , вони у них розписувалися, але зі спливом часу їх назву та зміст не пам`ятають.
До того ж ОСОБА_79 показала, що потерпілий документ не підписав посилаючи на оніміння рук. 
Під час перебування ОСОБА_15 у лікарні, до закладу охорони здоров`я прибули його мати та дружина.

З показаннями потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_76 , ОСОБА_73 , ОСОБА_68 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , а також з показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 в частині блокування за наведених вище обставин автомобіля «Шкода» під керуванням ОСОБА_29 , перебування за наведених вище обставин місця і час перед кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » ОСОБА_15 та застосування до нього обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 фізичної сили, затримання потерпілого, поміщення його у службовий автомобіль та доставлення ОСОБА_15 у заклад охорони здоров`я, узгоджуються дані, що містяться у письмових доказах: документах, протоколах слідчих дій, висновках експертиз та відеозаписах, які носять об`єктивний характер.

Так, із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 02 березня 2018 року за фактом неправомірних дій співробітників Красноградського ВП ГУНП в Харківській області, до зазначеного реєстру внесені відомості про кримінальне правопорушення із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України – номер кримінального провадження 42018220000000307.
Згідно із цим же витягом 06 березня 2018 року до вказаного реєстру за заявою ОСОБА_15 внесені відомості про кримінальне правопорушення, а саме за фактом вчинення працівниками згаданого вище відділу поліції дій які виходять за межі наданих їм повноважень, що супроводжувалося насильством по відношенню до потерпілого, внаслідок чого завдана істотна шкода його охоронюваним законом правам та інтересам, що мало місце 19 лютого 2018 року близько 04 години поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » у місті Красноград Харківської області (т. 2 а.с.134,135).

Згідно із заявою ОСОБА_15 про кримінальне правопорушення, останній вже 20 лютого 2018 року звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_32 , повідомив правоохоронний орган про те, що він перебуваючи 19 лютого 2018 року близько четвертої години на ганку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », куди прибув для з`ясування обставин зазначеної вище події, був затриманий поліцейськими СРПП.
Перед цим поліцейські поводили себе із ним у грубій формі, відмовлялися називати свої дані та посади, у зв`язку із чим він намагався зафіксувати на мобільний телефон нагрудний знак поліцейського. У подальшому йому почали погрожувати та застосували до нього фізичну силу, повалили на землю обличчям до низу та коли він перебував у лежачому положенні нанесли удари по голові і тілу. Після цього його затягли у службовий автомобіль. 
Водночас ОСОБА_15 наголосив, що у цей момент він стояв на ганку кафе, із поліцейськими мав тільки спілкування, інших дій не вчиняв. 
В обґрунтування зазначеного ОСОБА_15 послався на відеозаписи з камер відеоспостереження, що встановлені перед кафе. 
У подальшому він, без будь-яких пояснень, був доставлений двома поліцейськими, які приймали участь у його побитті, один із яких ОСОБА_80 , до приймального відділення ІНФОРМАЦІЯ_15 , для огляду на стан алкогольного сп`яніння, де відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.
Внаслідок заподіяних йому працівниками поліції тілесних ушкоджень та погіршенням у зв`язку із цим стану його здоров`я він 19 лютого 2018 року о 08 годині 00 хв. звернувся за медичною допомогою до лікарів травматолога і стоматолога. В подальшому він був госпіталізований (т. 2 а.с. 136,137). 

У протоколі огляду місця події від 25 червня 2018 року, відображена обстановка на місці вчинення кримінального правопорушення – ділянці поруч із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_7 . 
Також в ході даної слідчої дії встановлено, що навпроти будівлі зазначеного кафе, на відстані 5-10 метрів, встановлений бетонний стовп на якому наявні камери відеоспостереження, що використовуються зазначеним закладом.
Крім того під час огляду місця події було вилучено електронний носій інформації – лазерний диск, на якому зафіксовані події, що відбулися 19 лютого 2018 року у період часу з 04 години 00 хв. по 04 годину 59 хв. 59 сек. біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », що знаходиться за вказаною вище адресою (т. 4 а.с. 151-154). 

Вилучений у ході огляду місця події носій інформації – компакт-диск із відеозаписом, визнаний речовим доказом та долучений у відповідній якості до матеріалів даного кримінального провадження, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням слідчого від 27 червня 2018 року (т. 4 а.с. 159, 160). 

Згідно із електронним рапортом чергового Красноградського ВП ГУНП в Харківській області та рапортом інспектора поліції ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року на ім`я начальника цього відділу поліції, 19 лютого 2018 року о 02 годині 13 хв. до Красноградського відділу поліції зі служби « НОМЕР_3 » надійшла заява, яка була зареєстрована у ЄО за № 640 від 19.02.2018, про те, що у цей день о 02 годині 12 хв. водій автомобіля «Шкода» здійснював керування цим транспортним засобом на території міста Красноград, поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_22 », з ознаками алкогольного сп`яніння. 
Зазначений транспортний засіб із реєстраційним номером НОМЕР_4 був виявлений екіпажем ГРПП у складі інспекторів поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Не виконавши одразу вимоги поліцейських про зупинення, водій автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , згодом зупинився біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » на АДРЕСА_7 , де зачинившись у зазначеному транспортному засобі, не виконав вимоги поліцейських про пред`явлення документів.
Водночас, як вбачається із рапорту інспектора ОСОБА_8 , у зв`язку із закінченням зміни, вони, тобто ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , були вимушені покинути автомобіль. 
З цих же причини особа водія, який зачинився у автомобілі «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ними встановлена не була (т. 2 а.с. 138, 139). 

Як вбачається із висновку від 19 лютого 2018 року, що був складений інспектором поліції ОСОБА_8 у результаті розгляду матеріалу зареєстрованого в ЄО за № 640 від 19 лютого 2018 року, перевірка за фактом повідомлення про здійснення керування водієм, який має ознаки алкогольного сп`яніння, автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , за наведених вище обставини, припинена з тих підстав, що водій зазначеного транспортного засобу, зупинившись біля кафе «Едем», зачинився у салоні згаданого автомобіля, на прохання і вимоги працівників поліції відчинити двері та пред`явити документи не реагував. 
У зв`язку із цим провести огляд водія на стан алкогольного не видалося можливим. Після автомобіль було вимушено покинути.
Даний висновок погоджений начальником СРПП та затверджений начальником Красноградського ВП ГУНП в Харківській області (т. 2 а с. 140).

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей про скоєння працівниками поліції кримінального правопорушення від 18 квітня 2018 року, встановлено, що працівники поліції ОСОБА_81 і ОСОБА_25 , в порушення свої службових обов`язків, за наявності передбачених нормативно-правовими актами підстав, зокрема обставини, що вказували на вчинення водієм ОСОБА_29 ряду адміністративних правопорушень, не провели його огляд на стан алкогольного сп`яніння, не склали відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 122-2, ст. 130 КУпАП, не винесли відносно ОСОБА_29 постанову про накладання адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП (т. 4 а.с. 120 - 128). 

Оцінивши дані, що містяться у електронному рапорті, висновку інспектора ОСОБА_8 від 19 лютого 2018 року та його рапорті від 20 лютого 2018 року, висновку службового розслідування, у сукупності з наведеними вище показаннями потерпілого та свідків, суд доходить таких висновків. 
По-перше: дані рапорту та висновку, в контексті його обґрунтування, про причину залишення місця події поліцейськими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відповідають дійсним обставинам, оскільки місце події ці особи залишили саме у зв`язку із затриманням ОСОБА_15 та його доставленням у заклад охорони здоров`я. 
По-друге: збирання доказів та розгляд справи про адміністративне правопорушення за заявою, що була зареєстрована у ЄО за № 640 від 19 лютого 2018 року інспектором поліції ОСОБА_8 , у тому числі на місці події не здійснювалися.
Даний факт спростовує заяви сторони захисту, зокрема ОСОБА_8 про те, що останній на місці події здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення у що втручався та чому заважав ОСОБА_15 . 
По-третє: дані, що містяться у зазначених документах, спростовують доводи сторони захисту й про те, що потерпілий ОСОБА_15 не виконавши вимогу поліцейського залишити визначене ним місце – площадку перед кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », де відбувалася фіксація адміністративного правопорушення та здійснювався розгляд справи про адміністративне правопорушення за заявою від 19 лютого 2018 року – номер у Журналі єдиного обліку 640, вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, що у свою чергу, на думку сторони захисту, було законною підставою для затримання потерпілого та застосування до нього фізичного впливу (сили), оскільки зазначені дії як ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , так і іншими поліцейськими на місці події, зокрема під час знаходження там ОСОБА_15 , фактично не вчинялися. 

Із рапортів поліцейських ОСОБА_72 , ОСОБА_26 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що 19 лютого 2018 року, у нічний час, поруч із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » до потерпілого ОСОБА_15 поліцейськими було застосовано фізичну силу. 
У подальшому ОСОБА_15 , як зазначено у рапортах, був супроводжений та поміщений до службового автомобіля Рено «Доккер» для доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_33 для медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, куди його згодом й доставили ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . У лікарні відносно ОСОБА_15 був складений матеріал за ст. 185 КУпАП (т. 2 а.с 144 – 147, 153-156). 

Проаналізувавши зміст вказаних рапортів, суд зазначає, що про намагання нанести тілесні ушкодження поліцейським, зазначено лише у рапортах ОСОБА_72 і ОСОБА_9 , тоді як рапорти інших поліцейських, зокрема ОСОБА_8 , таких даних не містять.
Окрім того зазначені рапорти, у тому числі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не містять даних про те, хто із поліцейських застосував фізичну силу до ОСОБА_15 і кому із поліцейських потерпілий намагався заподіяти тілесні ушкодження. 

Факт доставлення ОСОБА_15 поліцейськими до закладу охорони здоров`я – ІНФОРМАЦІЯ_33 , вранці 19 лютого 2018 року, у зв`язку із подіями, що мали місце у цей же день поруч із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », підтверджується даними картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до ІНФОРМАЦІЯ_17 , що складена на підставі повідомлення лікаря.
Згідно із даною карткою ОСОБА_15 перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав тілесні ушкодження в області підборіддя (т. 2 а.с. 141). 

Згідно із висновком від 20 лютого 2018 року, складеного за результатами розгляду матеріалу зареєстрованого в Журналі єдиного обліку за № 641 від 19 лютого 2018 року – за фактом доставлення ОСОБА_15 до ІНФОРМАЦІЯ_33 , потерпілому, який поводив себе протиправно, було запропоновано проїхати до зазначеного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_15 відреагував агресивно та виражався нецензурними словами на адресу співробітників поліції. Оскільки потерпілий, який був неодноразово попереджений про застосування фізичної сили, продовжував вести себе агресивно та порушувати громадський порядок відносно нього співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_17 було застосовано фізичну силу, але він чинив супротив та був поміщений до службового автомобіля для доставки до ІНФОРМАЦІЯ_33 .
У зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, перевірка за даним фактом була припинена (т. 2 а.с.151, 151).

Не дивлячись на те, що зазначений висновок складений ОСОБА_8 він не містить даних про поліцейських, які застосували до ОСОБА_15 фізичну силу, у чому полягало застосування фізичної сили та конкретних підстав, передбачених ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», для застосування такого поліцейського заходу примусу. 

Суд вважає неспроможними доводи обвинувачених про те, що ОСОБА_15 був доставлений ними до лікарні на його прохання, оскільки ці їх доводи спростовуються як показаннями потерпілого і свідків, що наведені вище, а саме про те, що він був поміщений у службовий автомобіль для доставлення у заклад охорони здоров`я для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, доставлений до лікарні нарядом поліції, так і протоколом медичного огляду для встановлення факту споживання психоактивних речовин та стан сп`яніння № 220 від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого даний вид огляду дійсно мав місце та був проведений згідно направленням інспектора поліції ОСОБА_8 .
Відповідно до зазначеного вище протоколу ОСОБА_15 дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, разом із цим у даному документі зафіксовано, що потерпілий мав садно підборіддя (т. 2 а.с. 143). 

Згідно із повідомленнями на адресу прокурора, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 805, копією амбулаторної медичної карти, ОСОБА_15 був госпіталізований 19 лютого 2018 року та перебував на стаціонарному лікуванні по 27 лютого 2018 року. При обстежені у потерпілого, окрім іншого, було встановлено забій м`яких тканин голови /19.02.18/, пошкодження ротарної манжети правого плеча, забій м`яких тканин нижньої челюсті зліва, садна і забої під підборіддям, забої 34 і 37 опорних зубів. Дефект лівобічного протезу від фізичної дії, алкогольне сп`яніння /19.02.2018/. З 28 лютого 2018 року ОСОБА_15 знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з діагнозом: пошкодження ротаційної манжети правого плеча» (т. 2 а.с. 159 -161, 171 – 187, 189 - 199).

Відповідно до відеозаписів, що були зроблені на відеореєстратор, встановлений у службовому автомобілі поліції, які послідовно продовжують один одного, та мобільний телефон, протоколу огляду предметів від 05 червня 2018 року, показань обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про їх розташування відносно потерпілого під час застосування до нього фізичного впливу, потерпілого, свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_73 , ОСОБА_68 щодо обставин, які відбувались на місці події, а також показань свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 про спосіб застосування до ОСОБА_15 фізичної сили обвинуваченими, співробітники поліції ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , перебуваючи на чергуванні, 19 лютого 2018 року о 02 годині 40 хв. (час згідно із відеореєстратором) біля кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », а саме навпроти входу до нього, зупинили транспортний засіб – автомобіль «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_29 . Останній зачинився всередині зазначеного транспортного засобу та ігнорував вимоги поліцейських вийти із автомобіля і пред`явити документи, демонстрував їм непристойні жести, вдягнув маску-балаклаву. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 впродовж певного часу рухалися навколо автомобіля «Шкода», просвічували ліхтарями в салон цього транспортного засобу. 
О 03 годині 01 хв. 30 сек. (час згідно із відеореєстратором) на місце події прибув екіпаж патрульної поліції у складі ОСОБА_26 і ОСОБА_25 , які своїм автомобілем остаточно заблокували автомобіль «Шкода».
О 03 годині 07 хв. (час згідно із відеореєстратором) на місце події прибув екіпаж патрульної поліції у складі ОСОБА_72 , ОСОБА_82 і ОСОБА_83 .
О 03 годині 50 хв. (час згідно із відеореєстратором) на місце події прибув ОСОБА_84 , якому поліцейський в ході спілкування світив впритул ліхтарем в обличчя. 
О 03 годині 56 хв. 54 сек. (час згідно із відеореєстратором) поліцейський ОСОБА_85 розпочав застосування фізичної сили по відношенню до ОСОБА_15 , який стояв поруч із ганком кафе. При цьому впритул до потерпілого вже стояла група співробітників поліції. 
О 03 годині 56 хв. 59 сек. (час згідно із відеореєстратором), після того як ОСОБА_8 схопив ОСОБА_15 обома руками за верхній одяг та притиснув його до стіни кафе, до нього приєднався ОСОБА_9 . 
О 03 годині 57 хв. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи спільно і узгоджено, застосовуючи до ОСОБА_15 фізичну сили, схопили останнього за руки, які загнули йому за спину та повели у бік свого службового автомобіля. 
О 04 годині 05 хв. (час згідно із відеореєстратором) службовий автомобіль поліцейських ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишив місце події. 
Разом з цим із вказаних відеозаписів вбачається, що працівниками поліції вживалися заходи спрямовані на встановлення особи водія та на те щоб останній вийшов із автомобіля. 
При цьому згідно із відеозаписами у період часу з 02 години 40 хв. по 04 годину 05 хв. (час згідно із відеореєстратором)19 лютого 2018 року із кафе дійсно виходили люди, в основному особи жіночої статі, які спілкувалися із поліцейськими (т .2 а.с. 225, а.с. 139 - 148). 

Із зазначених відеозаписів вбачається, що особи, які виходили із кафе у діяльність співробітників поліції не втручалися та їм не заважали, про що також свідчить відсутність матеріалів, що підтверджують відповідні факти, у тому числі справ про адміністративні правопорушення. 

Події, що мали місце поруч із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » за участю поліцейських та потерпілого ОСОБА_15 , також об`єктивно зафіксовані у відеозаписах з камер відеоспостереження, встановлених навпроти вказаного закладу, що були зроблені у період часу з 04 години 00 хв. по 05 годину 00 хв. (час відеокамер) 19 лютого 2018 року. 
Так, із показань обвинувачених, показань потерпілого, свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_73 , а також ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 про спосіб застосування до ОСОБА_15 фізичної сили обвинуваченими, відеозаписів та протоколів огляду предметів від 07 березня і 05 червня 2018 року, вбачається, що навпроти кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » стоїть службовий автомобіль поліції марки Рено «Доккер» з відсіком для перевезення затриманих осіб із увімкненим проблисковим маячком, особи на площадці перед вказаним кафе відсутні.
О 04 годині 08 хв. 15 сек. перед кафе, поблизу зазначеного вище службового автомобіля поліції, зупинився службовий автомобіль поліції марки Тойота «Пріус» із якого вийшло троє поліцейських у світловідбиваючих жилетах – ОСОБА_31 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , яких поруч із кафе зустрів поліцейський, та які всі разом пішли у бік площадки перед входом у кафе.
О 04 годині 50 хв. 20 сек. на площадку перед входом у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », де стояв автомобіль «Шкода», заблокований двома службовими автомобілями поліції, перебувало сім поліцейських і ОСОБА_68 , прибув ОСОБА_15 .
Останній дійсно стояв поруч із чотирма поліцейськими, спілкувався із ними як тримаючи руки у кишенях верхнього одягу, так і жестикулюючи руками, як можна зрозуміти таким чином супроводжуючи свої слова, однак жодних активних дій по відношенню до поліцейських він не вчиняв, ознак агресивної поведінки не виявляв. Водночас один із поліцейських пред`явив ОСОБА_15 документ. У свою чергу останній фіксував поліцейських на свій мобільний телефон. Після цього поліцейський почав впритул світити ліхтарем в обличчя ОСОБА_15 , що відбувалось майже одну хвилину. 
Разом з цим із відеозаписів вбачається, що під час спілкування із потерпілим поліцейські тримали руки у кишенях, перебували у спокійних та тактично розслаблених позах, один із них повертався спиною, що вказує на те, що вони не відчували жодної загрози від ОСОБА_15 .
Водночас один із поліцейських спілкувався із ОСОБА_68 , та перебував позаду ОСОБА_15 , один стояв від останнього на значній відстані, за автомобілем Шкода, а один до 04 години 55 хв. 45 сек. знаходився у службовому автомобілі Рено «Доккер».
О 04 годині 57 хв. ОСОБА_15 відійшовши від групи поліцейських, стояв на ганку кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 ».
О 04 годині 57 хв. 16 сек. потерпілий направився до вхідних дверей у кафе, при цьому запросив жестом увійти до нього ОСОБА_68 , яка зайшла всередину о 04 годині 57 хв. 23 сек. 
Потім потерпілий підійшов до стійки навісу над ганком, де до нього підійшли чотири поліцейських, двоє із яких впритул. Протягом всього часу ОСОБА_15 продовжував спілкування із співробітниками поліції, жодних дій і ознак агресивної поведінки, зокрема по відношенню до поліцейських, не виявляв. 
Не дивлячись на це, за відсутності таких законних підстав як забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, о 04 годині 58 хв. 37 сек. інспектор поліції ОСОБА_8 , який постійно переміщувався по ганку, у тому числі повертаючись спиною до ОСОБА_15 , що вказує на те, що він не відчував жодної загрози від потерпілого, поруч із яким знаходилося ще три співробітника поліції, а поблизу місця, де стояв ОСОБА_15 знаходилося ще троє поліцейських, схопив його за праву руку, потягнув та штовхнув ОСОБА_15 до вхідних дверей.
Після чого, о 04 годині 58 хв. 41 сек., ОСОБА_8 схопив ОСОБА_15 за верхній одяг та вчинивши різке струшування потерпілого притиснув його до стіни будівлі. 
У цей момент до них підійшов ОСОБА_9 та схопив ОСОБА_15 за ліву руку. 
О 04 годині 58 хв. 44 сек. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 діючи спільно і узгоджено загнули ОСОБА_15 руки за спину, та нахиливши останнього вперед і до низу, штовхаючи повели до службового автомобіля Рено «Доккер». 
Через декілька секунд з`явилося ще декілька співробітників поліції, які допомогли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вести потерпілого до службового автомобіля. При цьому поліцейські штовхали останнього.
О 04 годині 58 хв. 48 сек. поліцейські ОСОБА_8 і ОСОБА_9 продовжили спільно і узгоджено застосовувати до нього фізичну силу, та о 04 годині 59 хв. поклали потерпілого на бруківку і завели йому руки за спину. 
В подальшому потерпілий був піднятий трьома поліцейськими – ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_88 зі скрученими за спиною руками у напівзігнутому положенні, та поміщений у службовий автомобіль ОСОБА_8 і ОСОБА_88 – відсік для перевезення затриманих осіб. Помістивши ОСОБА_15 у службовий автомобіль, поліцейські закрили двері відсіку. 
Один із співробітників поліції, який спочатку допомагав вести ОСОБА_15 – ОСОБА_26 , згодом відійшов, відкрив двері відсіку службового автомобіля поліції, призначеного для перевезення затриманих осіб. 
Поліцейський, який тримав потерпілого за ліву руку, тобто ОСОБА_9 відпустив її тільки після того як ОСОБА_15 підняли, та повели до службового автомобіля поліцейські ОСОБА_8 і ОСОБА_31 – о 04 годині 59 хв. 28 сек. (т. 2 а.с. 133, 162 – 164, 225, т. 4 а.с. 139 - 147).

Два компакт – диска на яких зафіксовані зазначені вище відеозаписи, що були надані слідству начальником ІНФОРМАЦІЯ_12 , та які були предметами огляду, у тому числі за протоколом від 05 червня 2018 року, визнані речовими доказами та долучені у відповідній якості до матеріалів даного кримінального провадження згідно із постановою слідчого від 06 червня 2018 року (т. 4 а.с. 148, 149). 

Відповідно до протоколу огляду предметів від 26 червня 2018 року в ході даної слідчої дії був оглянутий компакт-диск, вилучений під час огляду місця події 25 червня 2018 року. 
Даний носій інформації містить відеозапис з камери відеоспостереження, встановленої навпроти кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », у якій зафіксовано події, що мали місце 19 лютого 2018 року у період часу з 04 години 00 хв. по 04 годину 59 хв. 59 сек. (час згідно із відеокамерою).
Так, із відеозапису, з урахуванням показань обвинувачених, потерпілого, свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_73 , а також ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 про обставини і спосіб застосування до ОСОБА_15 фізичної сили обвинуваченими, вбачається, що 19 лютого 2018 року о 04 годині 57 хв. 20 сек. ОСОБА_15 , відкривши двері та пропустивши дівчину в середину кафе, продовжив спілкування з працівниками поліції, які столи біля автомобіля «Шкода», неподалік від вхідних дверей. 
О 04 годині 58 хв. 35 сек. (час згідно із відеокамерою) 19 лютого 2018 року до ОСОБА_15 підійшов один із працівників поліції, а через дві секунди, працівник поліції, що стояв з правої сторони від потерпілого, як вбачається із наведених вище показань обвинувачених, потерпілого, свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 , інспектор поліції ОСОБА_8 , схватив його за руку, плече та відтягнув у сторону, після чого схопив його двома руками за куртку в районі грудної клітки та відштовхнув до стіни, біля дверей до вищевказаного кафе. У цей момент до них підійшов ще один співробітник поліції, як вбачається із показань цих же осіб, інспектор поліції ОСОБА_9 , який схопив ОСОБА_15 за ліву руку та почав закручувати її за спину останньому. Так, ці два співробітника поліції – ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , тримаючи ОСОБА_15 за руки з обох боків, нахиливши його вперед – до низу, почали відтягувати його у бік. Згодом до них підійшов ще один співробітник поліції, та відтягнувши ОСОБА_15 у бік, почали скручувати останнього, а інші спостерігали за вказаними діями. Після цього, останні перемістилися вліво від службового автомобіля патрульної поліції, та їхні дії не відображались на вказаному відеозаписі (т. 4 а.с. 154 - 158). 

Проаналізувавши досліджені відеозаписи, суд встановив, що під час знаходження потерпілого ОСОБА_15 поблизу вказаного вище закладу, поліцейські перебуваючи поруч із автомобілем «Шкода» поводили себе пасивно, жодних дій по фіксації правопорушень вчинених водієм цього транспортного засобу та збиранню доказів, не здійснювали, як і не здійснювався жодним із них розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Водночас відеозаписи, які носять об`єктивний характер, повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 взявши потерпілого за лікоть правої руки шляхом легкого контакту повів його у бік службового автомобіля, а також про те, що у цей момент ОСОБА_15 почав чинити активний опір, що загрожував ОСОБА_8 . 
Досліджені судом відеозаписи спростовують показання ОСОБА_9 і в тій частині, що він взяв ОСОБА_15 за ліву руку щоб унебезпечити ОСОБА_8 , оскільки із зазначених відеозаписів вбачається, що ОСОБА_9 схопив потерпілого за ліву руку у той момент коли ОСОБА_8 тримаючи потерпілого за верхній одяг притис його до стіни кафе. 
При цьому зазначені відеозаписи спростовують і доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він тримав ОСОБА_15 за ліву руку лише на початку подій та відпустив її у зв`язку із падінням потерпілого.
Водночас досліджені судом відеозаписи доводять те, що ОСОБА_89 приймав активну участь у затриманні ОСОБА_15 із застосуванням до останнього фізичної сили протягом всього часу, а потерпілий опинився у лежачому положенні внаслідок спільного і узгодженого застосування сили обвинуваченими, а не внаслідок падіння через стан алкогольного сп`яніння та незадовільний стан покриття. 
Також зазначені відеозаписи спростовують й показання ОСОБА_8 про те, що він лише взяв ОСОБА_15 за праву руку, а також про те, що він і ОСОБА_9 взяли потерпілого під руки, а саме за лікті.
З огляду на вказані відеозаписи не відповідають дійсності й показання ОСОБА_8 в тій частині, що він і ОСОБА_9 не застосовували до ОСОБА_15 фізичну силу, а ними лише здійснювався контроль рук потерпілого для забезпечення їх безпеки та безпеки інших працівників поліції. 
Дослідженими відеозаписами спростовуються показання ОСОБА_8 й про те, що ОСОБА_15 йшов до автомобіля добровільно, впав обличчям до низу через те, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та було слизько, а він і ОСОБА_9 не змогли його втримати та втратили контроль за руками потерпілого, а також про те, що вони допомогли ОСОБА_15 піднятися. 
Крім того із відеозаписів вбачається, що покриття поруч із будівлею кафе, по якому поліцейські переміщували потерпілого, почищене від снігу, тоді як проїзна частина дороги засніжена, що у свою чергу, з урахуванням того, що ОСОБА_15 перебував під постійним фізичним контролем поліцейських, які й здійснювали переміщення потерпілого, спростовує заяви сторони захисту про те, що ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння, оскільки він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння посковзнувся.
Проаналізовані судом відеозаписи також спростовують показання свідка ОСОБА_72 про те, що під час слідування до автомобіля потерпілий впав, а також про те, що до автомобіля він йшов добровільно і його руки були по боках.
Водночас суд зауважує, що із відеозаписів вбачається, що у лежачому положенні ОСОБА_15 перебував у тому числі внаслідок дій ОСОБА_72 , який разом із ОСОБА_8 вів потерпілого до службового автомобіля із загнутими за спину руками.

Захисник ОСОБА_12 у своїй промові вже під час судових дебатів заявив про недопустимість як доказу відеозаписів з камер відеоспостереження з тих підстав, що вони не відкривалися стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України. Даний факт у кримінальному провадженні як зазначив захисник підтверджується змістом реєстру матеріалів досудового розслідування, де взагалі відсутні згадування про будь – які відеозаписи. 

Визнаючи цю заяву захисника безпідставною, суд виходить з того, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено про проведені під час досудового розслідування процесуальні дії, зокрема про огляди предметів, зокрема відеозаписів, у тому числі з камер відеоспостереження, які містяться на дисках. Як вбачається із досліджених під час судового розгляду доказів за результатами проведення цих слідчих дій були складені відповідні протоколи, а диски визнані речовими доказами та долучені у відповідній якості до матеріалів кримінального провадження. 
Оскільки дані про досліджені відеозаписи містяться у протоколах за результатами проведення слідчих дій, про проведені слідчі та процесуальні дії щодо цих доказів зазначено у відповідних розділах реєстру матеріалів досудового розслідування, зміст якого відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України не передбачає наведення конкретного переліку та змісту всіх доказів, а зазначені протоколи і процесуальні документи були відкриті стороні захисту, то суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання цього доказу недопустимим. 
Окремо суд зазначає, що протягом всього судового розгляду, у тому числі й при первинному розгляді донного кримінального провадження, при досліджені цих доказів сторона захисту не заявляла про їх не відкриття.

Щодо заяви захисника про недопустимість доказу – диску із відеозаписами з камер відеоспостереження та його огляду, що був проведений 07 березня 2018 року, через те, що походження даного диску не відомо, огляд був проведений прокурором, який, на думку захисника, діяв поза межами наданих повноважень, оскільки стороною обвинувачення не надані докази того, що прокурор який проводив цю слідчу дію був призначений прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, то суд зазначає наступне.
По-перше: ця заява була зроблена захисником під час його промови у судових дебатах, тоді як в ході дослідження обставин справи та перевірки їх доказами, сторона захисту не ставила під сумнів допустимість цього доказу, у тому числі через те, що прокурор, який провів відповідну слідчу дію, не мав повноважень у даному кримінальному провадженні, клопотань про надання відповідних документів не заявляла.
По-друге: згідно із постановою керівника Первомайської місцевої прокуратури від 06 березня 2018 року (т. 4 а.с. 188) прокурор ОСОБА_90 був призначений процесуальним керівником у кримінальному проваджені № 42018221400000018 від 06 березня 2018 року у якому і були отримані відеозаписи, що містяться на вказаному диску.
У подальшому матеріали кримінального провадження № 42018221400000018 від 06 березня 2018 року та матеріалами кримінального провадження № 42018220000000307 від 02 березня 2018 року були об`єднані в одне провадження під останнім номером згідно із постановою прокурора від 23 квітня 2018 року (т. 4 а.с.198,199).
Відеозаписи з камер відеоспостереження були предметом огляду як у першому так і у об`єднаному кримінальному провадженні. 
З огляду на викладене суд вважає ці доводи захисника безпідставними. 

Щодо заяви захисника в ході судових дебатів про порушення слідчим прокуратури приписів ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні ним огляду 25 червня 2018 року під час якого був вилучений диск із відеозаписами з камер відеоспостереження та як наслідок про недопустимість цього диску як доказу, то суд визнає її неспроможною, оскільки в обґрунтування цієї заяви захисником не наведено жодних доводів, які б вказували на те, що слідчим допущенні такі процесуальні порушення, які тягнуть за собою недопустимість отриманого ним доказу. 

Крім того, під час судових дебатів захисник ОСОБА_12 також зазначив про недопустимість як доказу диску, що був наданий ОСОБА_15 під час розгляду даного кримінального провадження у ІНФОРМАЦІЯ_34 , з тих підстав, що диск не був відкритий стороні захисту під час досудового розслідування.
Суд вважає, що ця заява захисника є неспроможною, оскільки є очевидним, що даний диск не був отриманий стороною обвинувачення під час досудового розслідування, а був долучений до матеріалів кримінальної справи судом за клопотанням потерпілого, що виключає його відкриття стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України, а саме на стадії досудового розслідування. 
Крім того суд зазначає про те, що диск був наданий ОСОБА_15 суду ще у 2018 році, а тому сторона захисту мала достатньо часу ознайомитись із його змістом та підготуватись до обстоювання своєї позиції. 

Як вбачається із протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2018 року, фототаблиці та довідки до нього ОСОБА_15 у присутності понятих впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вказав на них як на осіб, які за наведених вище обставин застосували до нього фізичну силу, а саме схопили його за руки та завели їх йому за спину та у подальшому викрутивши йому руки підіймали його до гори. 
Крім того потерпілий впізнав ОСОБА_72 , як особу яка у момент знаходження його у лежачому положенні, у той момент коли ОСОБА_9 і ОСОБА_8 підіймали його за руки до гори, тиснула йому в область спини коліном (т. 2 а.с. 166-170). 

19 лютого 2018 року ОСОБА_15 , з метою фіксації тілесних ушкоджень, що були заподіяні йому внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_18 .
Згідно із актом судово-медичного консультативного дослідження у ОСОБА_15 були виявлені садна на обличчі, крововиливність слизової оболонки лівої щоки.
Вказані пошкодження могли бути спричинені від ударної дії тупих твердих предметів, садна – за механізмом тертя-ковзання, можливо 19 лютого 2018 року (т. 2 а.с. 188). 

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 09-1882/2018 від 18 травня 2018 року у потерпілого ОСОБА_15 у зв`язку із застосованим до нього обвинуваченими насильством мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита травма правого плечового суглобу у вигляді ушкодження (розтягнення) сухожилку надостьового м`язу з подальшими посттравматичними змінами у вигляді тендиніту (запалення) без значних клінічних проявів; садна у ділянці підборіддя; крововилив на слизовій оболонці лівої щоки відповідно до 34-36 зубів.
Закрита травма правого плечового суглобу утворилась, вірогідніше за все, внаслідок різкої ротації, тобто обертання руки навколо своєї вісі у плечовому суглобі. 
Садна та крововилив утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальної особливості діючих поверхонь яких не відобразились, крововилив – за механізмом удару або удару-стиснення, садна – за механізмом тертя – ковзання. 
Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки встановлених тілесних ушкоджень, не виключно, що вони могли бути отримані у строк вказаний у постанові (19.02.2018). 
За ступенем тяжкості закрита травма правого плечового суглобу, враховуючи її клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує шість днів, але не перевищує трьох тижнів (21 день).
За ступенем тяжкості крововилив та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує шість діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. 
Діагноз «Перелом акромільного краю правої ключиці», встановлений ОСОБА_15 у лікувальному закладі, згідно консультативних висновків лікарів рентгенолога та травматолога, не знайшов свого підтвердження, у зв`язку з тим, що будь-яких «свіжих» кістково-травматичних змін встановлено не було, як за даними рентгенологічного дослідження (консолідований перелом акромільного кінця ключиці з наявністю кісткової перебудови та посттравматичний теоартроз правого ключично-акромільного зчленування), так і за результатами томографії правого плечового суглобу (ознаки деформуючого артрозу акромільно-ключичного зчленування) (т. 2 а.с. 200 - 206). 

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 17 травня 2018 року, під час цієї слідчої дії потерпілий ОСОБА_15 детально розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення щодо нього ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , та на місці відтворив і послідовно продемонстрував спосіб застосування щодо нього фізичної сили обвинуваченими, заподіяння йому тілесних ушкоджень та їх локалізацію. 
Згідно із даними, зафіксованими у протоколі зазначеної слідчої дії та відповідному відеозаписі, ОСОБА_15 повідомив, що в ніч на 19 лютого 2018 року він приїхав до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 », де на площадці вже знаходилися поліцейські та їх службові автомобілі. Представившись та повідомивши поліцейським, що він є власником кафе поросив у них пояснити, що відбувається. На це поліцейські відповіли йому щоб він йшов куди іде. Після цього він попросив у поліцейських пред`явити службові посвідчення та представитись. У свою черго один із поліцейських пред`явив своє посвідчення, а інший почав світити йому в обличчя ліхтарем. Дії поліцейських він намагався фіксував на мобільний телефон та зробив їм зауваження з приводу їх не етичної поведінки. Потім він запропонував дівчині, яка спілкувалася із поліцейським зайти у кафе. У той момент коли він перебував перед дверима його покликав один із поліцейських, у зв`язку із цим він перебуваючи на ганку кафе продовжив розмову із співробітниками поліції. Поруч із ним ходив поліцейський ОСОБА_8 , який провокував його на протиправні дії, погрожував, а потім сказавши йому, потерпілому, «Ты что тут самый умный? Мы тебе сейчас покажем», після того як до нього, ОСОБА_15 , наблизилося ще четверо поліцейських, став хапати його за праву руку. Коли він висмикнув свою праву руку, ОСОБА_8 схопив його обома руками за верхній одяг спереду та притиснув до стіни поруч із вхідними дверима. У цей момент до них підбіг другий поліцейський, який схопив його за ліву руку. Після цього поліцейські, діючи спільно і узгоджено, загнули йому руки за спину та тримаючи їх прямими і піднятими максимально до гори руками кинули його на бруківку, внаслідок чого він вдарився об неї підборіддям та отримав тілесне ушкодження. Потім поліцейські, продовжуючи тримати його за руки, які перебували у такому ж положенні, припідняли та перенесли його вперед, ближче до службового автомобіля. Він продовжував знаходиться у лежачому положенні із заведеними назад та піднятими вгору руками, які тримали двоє поліцейських. Той поліцейський, що знаходився ліворуч наніс йому удар ногою в обличчя. Разом із цим третій поліцейський у світловідбиваючому жилеті надавив йому коліном на спину, при цьому його, потерпілого, руки були заведені назад і вгору. Внаслідок зазначених вище дій поліцейських, він постійно відчував сильний біль, зокрема гострий біль в області правого плеча, від чого на деякий час втратив свідомість. У подальшому його помістили у службовий автомобіль та доставили у заклад охорони здоров`я. 
В ході зазначених вище дій поліцейські не попереджали його про застосування фізичної сили (т. 2 а.с.207-210). 

Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_29 , останній з входом на місце, детально розповів і показав про обставини застосування поліцейськими фізичної сили щодо ОСОБА_15 , та відтворив і послідовно продемонстрував спосіб дій співробітників поліції відносно потерпілого, що підтверджується відповідним протоколом і відеозаписом зазначеної слідчої дії. 
При цьому ОСОБА_29 повідомив, що він перебуваючи у автомобілі «Шкода», побачив, що за обставин, зміст яких відповідає повідомленому ОСОБА_15 , один із поліцейських спочатку схопив потерпілого за праву руку, потім схопив його за одяг та потягнув до входу у кафе. У цей момент до них підійшов другий поліцейський. Діючи спільно і узгоджено поліцейські схопили ОСОБА_15 за руки та загнувши їх йому за спину – вперед і вгору, кинули потерпілого на бруківку. Потім його, тримаючи руки у такому положенні, перетягнули вперед. Поліцейський, що стояв ліворуч наніс ОСОБА_15 один удар ногою в область обличчя зліва. Водночас один із співробітників поліції надавив коліном потерпілому на спину. Після цього ОСОБА_15 був поміщений поліцейськими у службовий автомобіль (т. 2 а.с. 207 - 210). 

Показання потерпілого ОСОБА_15 і свідка ОСОБА_29 в суді, у повній мірі узгоджуються з наданими ним показаннями під час слідчого експерименту від 17 травня 2018 року, в ході якого вони надали аналогічні показання. 

Суд вважає, неспроможними доводи захисника ОСОБА_11 , що були висловлені нею під час судових дебатів, про недопустимість протоколу слідчого експерименту як доказу з тих підстав, що зазначена слідча дія була проведена одночасно з потерпілим і свідком ОСОБА_29 та оформлена одним протоколом.
Так, ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із положеннями ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. 
Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Під час проведення слідчого експерименту може проводитися відеозапис, який додається до протоколу.
До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Статтею 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Відповідно до ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.
Із дослідженого судом протоколу слідчого експерименту та відповідних відеозаписів вбачається, що до участі у цій слідчий дії були залучені потерпілий ОСОБА_15 і свідок ОСОБА_29 , які не одночасно, а послідовно, будучі попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, в межах однієї дії по відтворенню обставин певної події, кожний окремо, розповіли про обставини вчинення кримінального правопорушення та відтворили їх на місці. 
При цьому із протоколу та відеозаписів вбачається, що дії кожного учасника зафіксовані окремо. 
Таким чином, зазначена слідча дія проведена у порядку, передбаченому ст. 240 КПК України, з фіксацією її результатів відповідно до ст. 103-106 КПК України, якими не передбачено обов`язкового складання окремих протоколів при проведені слідчих експериментів з потерпілим та свідком, якщо вони проводяться одночасно або послідовно в межах однієї дії для відтворення обставин події.
Крім того суд зазначає, що порушення порядку отримання доказів, передбаченого статтею 86 КПК України, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами, визначеними главою 4 § 1 КПК та іншими нормами КПК, в яких такі правила сформульовані. Водночас не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, у тому числі на допустимості наданих стороною доказів.
Відповідно до позицій сформульованих у низці рішень Верховного Суду, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, що передбачає причинний зв`язок між порушенням прав людини і отриманими доказами. 
Як вже було зазначено вище, судом не встановлено підстав ставити під сумнів законність проведення слідчого експерименту за участю потерпілого і свідка, а відтак суд не вбачає підстав для визнання цього доказу недопустимим. 

За висновком судово-медичної експертизи № 09-2451/2018 від 31травня 2018 року показання ОСОБА_15 під час слідчого експерименту, проведеного 17 травня 2018 року за його участю, не виключають можливості утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень за тих умов та механізму на який він посилається (т. 2 а.с. 211 - 217). 

Проаналізувавши дані висновки експертиз, з огляду на встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вони у сукупності з іншими доказами підтверджують отримання потерпілим тілесних ушкоджень за обставин, на які він указував, тобто від протиправних дій обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

За результатами перевірки, проведеної Харківським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за фактом незаконного затримання ОСОБА_15 та заподіяння йому тілесних ушкоджень, встановлено наявність ознак кримінального правопорушення у даній події, що у свою чергу стало підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 2 а.с. 218 - 271). 

Приймаючи до уваги те, що показання потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_20 (за цим епізодом), ОСОБА_29 , ОСОБА_68 , ОСОБА_73 , ОСОБА_76 конкретні, послідовні, узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, а також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 в тій їх частині, які підтверджують факт перебування за наведених вище обставин місця і часу перед кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » ОСОБА_15 та застосування щодо нього обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 фізичного впливу, затримання потерпілого, поміщення його у службовий автомобіль та доставлення ОСОБА_15 у заклад охорони здоров`я, свідків ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , даними, що містяться у наведених вище доказах: документах, протоколах слідчих дій: огляду місяці події, пред`явлення особи для впізнання, слідчого експерименту, огляду предметів, відеозаписами, висновками судових експертиз, речовими доказами, суд доходить висновку про те, що родинні відносини між потерпілим ОСОБА_15 і свідками ОСОБА_91 та ОСОБА_75 , не вплинули на об`єктивність показань зазначених свідків, тому суд визнає їх достовірними і бере в основу вироку.
Незначні розбіжності між показаннями потерпілого і цих свідків, та між показаннями свідків, суд розцінює як не суттєві, оскільки вони не змінюють суті, логіки та послідовності пояснень, попри значний сплив часу.

В ході пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 зазначив, що ОСОБА_8 безпосередньо схопив його за ліву руку та почав викручувати її за спину, наніс йому удар по лівій щоці ногою та у подальшому викрутивши ліву руку підіймав його до гори.
Водночас ОСОБА_15 зазначив, що ОСОБА_9 схопив його за праву руку та почав також викручувати руку за спину та підіймати до гори.
Оцінивши ці дані, в сукупності з іншими зібраними у справі доказами, наведеними у вироку, суд визнає їх недостовірними, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які визнані судом достовірними і взяті в основу вироку, а саме – показаннями самого потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_72 , даними, що містяться у наведених вище доказах: документах, протоколах слідчих дій: слідчого експерименту, огляду предметів, відеозаписах, висновку судової експертизи, проведеної за результатами слідчого експерименту.
Про перебування поруч із ОСОБА_15 під час зазначених вище подій послідовно повідомляли й обвинувачені. ОСОБА_8 зазначив про те, що він перебував праворуч від потерпілого, а ОСОБА_9 вказав, що він знаходився ліворуч від ОСОБА_15 .
З наведених вище підстав, ці дані протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, суд не бере до уваги та відкидає. 

Згідно із фактичними обставинами, викладеними у обвинувальному акті, прокурор вважає встановленим, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 і ОСОБА_9 приблизно о 04 годині 55 хв.
Однак, суд не погоджується із таким твердженням з наступних підстав. 
Так, із відеозаписів з відеореєстратору, встановленого у службовому автомобілі поліцейських вбачається, що ОСОБА_15 прибув на місце події 19 лютого 2018 року о 03 годині 50 хв. 
У період часу з 03 години 56 хв. 54 сек. до 03 години 58 хв. обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 застосували до потерпілого ОСОБА_15 фізичну силу. 
О 04 годині 05 хв. (час згідно із відеореєстратором) службовий автомобіль поліцейських ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишив місце події.
Згідно із протоколом № 220 від 19 лютого 2018 року медичний огляду ОСОБА_15 був проведений у ІНФОРМАЦІЯ_35 о 04 годині 25 хв., а о 05 годині 00 хв. цього ж дня за фактом доставлення потерпілого до вказаного закладу охорони здоров`я була зареєстрована інформація у ІНФОРМАЦІЯ_19 , що підтверджується даними картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону.
Таким чином а ні потерпілий, а ні обвинувачені не могли перебувати поруч із кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » близько 04 години 55 хв. 19 лютого 2018 року. 
Оцінивши ці дані, які носять об`єктивний характер, в сукупності з іншими зібраними у справі доказами, наведеними у вироку, суд вважає встановленим, що кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_15 було вчинено обвинуваченими приблизно о 03 годині 55 хв., а не приблизно о 04 годині 55 хв., яке про це зазначено у обвинувальному акті.

Щодо часу, який відображають відеокамери, то суд зазначає, що відеозаписи з відеореєстратора та відеозаписи з відеокамер за ключовими моментами події є ідентичними за своїм змістом. 
Разом із цим час, який відображають відеокамери, є більшим на одну годину ніж час, які відображає відеореєстратор. 
Отже, суд доходить до висновку, що різниця у час, які відображають зазначені прилади, пов`язана із невірним налаштуванням відповідної функції відеокамери. 

Разом із цим відповідно до фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті, прокурор вважає встановленим, що ОСОБА_9 , діючи умисно, спільно у групі з інспектором ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_8 , явно перевищуючи надані йому владні повноваження працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи, що вони явно виходять за межі наданих їм службових повноважень, всупереч положенням ст. 3, ч. 1 ст. 28 Конституції України, не маючи законних підстав, з мотивів помсти за висловлені зауваження щодо роботи поліції, демонстрації своєї переваги як представника влади та з метою приниження схопив ОСОБА_15 за праву руку, після чого закрутив її за спину ОСОБА_15 . Одночасно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 схопив ОСОБА_15 за ліву руку, після чого вони закрутили руки ОСОБА_15 йому за спину та повалили останнього обличчям на підлогу.
Продовжуючи спільні протиправні дії стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_8 – за ліву руку, ОСОБА_9 – за праву руку, підняли його з підлоги, чим завдали йому фізичного болю та потягнули до службового автомобіля. 
Водночас, згідно із фактичними обставинами, викладеними у обвинувальному акті, прокурор вважає встановленим, що ОСОБА_8 , діючи умисно, спільно у групі з інспектором ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_9 , явно перевищуючи надані йому владні повноваження працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи, що вони явно виходять за межі наданих їм службових повноважень, всупереч положенням ст. 3, ч. 1 ст. 28 Конституції України, не маючи законних підстав, з мотивів помсти за висловлені зауваження щодо роботи поліції, демонстрації своєї переваги як представника влади та з метою приниження схопив ОСОБА_15 за ліву руку, після чого закрутив її за спину ОСОБА_15 . Одночасно з ОСОБА_8 ОСОБА_9 схопив ОСОБА_15 за праву руку, після чого вони закрутили руки ОСОБА_15 йому за спину та повалили останнього обличчям на підлогу.
Продовжуючи спільні протиправні дії стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_8 – за ліву руку, ОСОБА_9 – за праву руку, підняли його з підлоги, чим завдали йому фізичного болю та потягнули до службового автомобіля. 

Проаналізувавши та оцінивши у сукупності наведені вище докази, які покладені в основу вироку, суд вважає встановленим, що вчиняючи за наведених вище обставини протиправні дії щодо потерпілого ОСОБА_15 , інспектор поліції ОСОБА_8 та інспектор поліції ОСОБА_9 , діючи умисно, спільно групою осіб, явно перевищуючи надані їм владні повноваження працівників правоохоронного органу, усвідомлюючи, що вони явно виходять за межі наданих їм службових повноважень, всупереч наведеним положенням Конституції України, не маючи законних підстав, з мотивів помсти за висловлені зауваження щодо роботи поліції, демонстрації своєї переваги як представників влади та з метою приниження, одночасно схопили ОСОБА_15 за руки – ОСОБА_8 за праву, а ОСОБА_9 - за ліву, а не навпаки як про це зазначено в обвинувальному акті, після чого закрутили їх за спину ОСОБА_15 , та повалили останнього обличчям на підлогу.
Продовжуючи спільні протиправні дії стосовно ОСОБА_15 , ОСОБА_8 – за праву руку, ОСОБА_9 – за ліву руку, а не навпаки, як про це зазначено у висунутому їм обвинуваченні, підняли його з підлоги, чим завдали йому фізичного болю та потягнули до службового автомобіля. 
Даний висновок суду ґрунтується виключно на встановлених під час судового розгляду фактичних обставинах, які у свою чергу ґрунтуються на сукупності досліджених судом доказів, та не є виходом за межі висунутого ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачення. 
Водночас при встановлені таких обставин обсяг обвинувачення як для ОСОБА_8 , так для ОСОБА_9 не збільшується. 

Крім того, суд доходить висновку, що посилання про нанесення ОСОБА_8 лівою ногою одного удару ОСОБА_15 в область лівої щоки обличчя підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки наведене не відповідає фактичним обставинам, які були встановлені судом, згідно із якими ОСОБА_8 , під час перебування потерпілого у лежачому положенні знаходився від нього праворуч, а відтак фізично не мав можливості нанести потерпілому удар за вказаним механізмом.
Водночас судом встановлено, що ліворуч від потерпілого знаходився ОСОБА_9 , однак йому ця дія у провину не ставиться. 

Разом із тим сторона захисту, намагаючись переконати суд у невинуватості ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, заявила про те, що вони не перевищили надані їм як працівникам правоохоронного органу – поліції, службові повноваження, оскільки застосування ними фізичної сили до ОСОБА_15 було правомірним у зв`язку із протиправною поведінкою самого потерпілого. 

Визнаючи ці доводи надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам, суд виходить з наступного. 

Так, ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.
Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції.
Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.
Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.
Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди.
Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.
Поліцейський захід припиняється, якщо досягнуто мети його застосування, якщо неможливість досягнення мети заходу є очевидною або якщо немає необхідності у подальшому застосуванні такого заходу.

Тобто, заходи з боку поліції повинні бути необхідними та пропорційними ситуації, що склалася, і можуть бути застосовані відповідно до процедури, установленої законом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такий захід примусу, як фізичний вплив (сила). 

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. 

Разом із цим, ст. 260 КУпАП (в редакції, що діяла на 19 лютого 2018 року) у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

За положеннями ст. 261 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 19 лютого 2018 року), про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.
Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі. 
Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

У ст. 262 КУпАП (в редакції, що діяла станом на 19 лютого 2018 року) визначено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може провадитися лише органами (посадовими особами), уповноваженими на те законами України. 
Адміністративне затримання провадиться, окрім інших, органами внутрішніх справ (Національною поліцією), зокрема вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського. 

Так, із сукупності доказів, що покладені в основу вироку, вбачаються наступні фактичні обставини. 
ОСОБА_15 прибув на місце події - до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » 19 лютого 2018 року о 03 годині 50 хв. (дійсний час, який встановлений судом шляхом аналізу доказів). Дійсно він мав спілкування із поліцейськими, пересувався по площадці навпроти зазначеного закладу, але його поведінка та поведінка поліцейських не свідчила про те, що потерпілим вчинялися протиправні дії та він становив загрозу для поліцейських, враховуючи чисельну перевагу співробітників поліції, які до того ж мали при собі зброю, про що також зазначено судом вище при аналізи доказів. 
Натомість один із поліцейських, явно поводячи себе не етично, виявляючи явну неповагу до ОСОБА_15 протягом майже хвилини світив йому впритул ліхтарем в обличчя. 
Факт вчинення будь-яких протиправних дій потерпілий заперечив. При цьому він підтвердив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння та прибув до кафе не з метою перешкоджати діяльності поліцейських, а для з`ясування обставин їх перебування у цьому місці, оскільки зазначений заклад та прилегла до нього територія, перебувають у його фактичному володінні.
Жодних вимог поліцейські йому не висували, про вчинення адміністративних правопорушень та застосування заходів примусу, у тому числі фізичної сили, не попереджали. 
Водночас, факт того, що ОСОБА_15 прибув до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_14 » саме на прохання ОСОБА_29 стороною захисту не доведений. Хоча сторона захисту на цьому наполягала. 
Про те, що ОСОБА_15 не вчиняв протиправних дій, та не мав такого наміру свідчать показання свідка ОСОБА_68 , яка вочевидь є не заінтересованою особою, та яка підтвердила, що у її присутності потерпілий звернувся до поліцейських та поцікавився у них, що відбувається. При цьому на запитання поліцейських, які були поставлені у грубій формі, ОСОБА_15 представився та пояснив, що він є власником кафе. Між ОСОБА_15 і поліцейськими відбулася розмова в ході якої потерпілий агресію не проявляв, не лаявся, нецензурними слова не виражався, навіть не підвищував тон голосу, а поводив себе достатньо спокійно. 
О 03 годині 55 хв. 40 сек. ОСОБА_68 зайшла у кафе, а ОСОБА_15 залишився на ганку. 
Таким чином аналіз наведених даних беззаперечно вказує на те, що у період часу з 03 години 50 хв. по 03 годину 55 хв. 40 сек. 19 лютого 2018 року ОСОБА_15 жодних протиправних дій не вчиняв, що у свою чергу виключало наявність підстав для вжиття відносно нього будь-яких заходів з боку поліцейських. 
Даний факт спростовує показання ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_15 протягом 10-15 хв. вчиняв протиправні дії, у тому числі не виконував законні вимоги поліцейських, зокрема не перешкоджати виконувати їм свої службові обов`язки. 
До того ж на площадці поруч із кафе ОСОБА_15 взагалі перебував до 03 години 58 хв., що також об`єктивно свідчить не на користь показань ОСОБА_9 . 
Після того як ОСОБА_68 зайшла у кафе, потерпілий підійшов до стійки навісу над ганком, де до нього підійшли чотири поліцейських, двоє із яких впритул. Протягом всього часу ОСОБА_15 продовжував спілкування із співробітниками поліції, жодних дій і ознак агресивної поведінки, зокрема по відношенню до поліцейських, не виявляв. 
Не дивлячись на це, за відсутності таких законних підстав як забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб о 03 годині 56 хв. 54 сек. інспектор поліції ОСОБА_8 , який не пред`являв потерпілому жодних документів, та постійно переміщувався по ганку тримаючи свої руки у карманах, у тому числі повертаючись спиною до ОСОБА_15 , що вказує на те, що він не проводив розгляд справи про адміністративне правопорушення і не здійснював його фіксацію, чому нібито заважав потерпілий, а також не відчував жодної загрози від ОСОБА_15 , поруч із яким знаходилося ще три співробітника поліції, а поблизу місця, де стояв ОСОБА_15 знаходилося ще троє поліцейських, схопив його за праву руку, потягнув та штовхнув ОСОБА_15 до вхідних дверей.
Цей факт вказує на те, що жодних вимог ОСОБА_15 ніким із поліцейських, у тому числі ОСОБА_8 , зокрема залишити місце події у зв`язку із розглядом ними справи про адміністративне правопорушення, а також відійти на безпечну для них відстань, не висувалося та висунуто бути не могло. 
А відтак підстав інформувати ОСОБА_15 про те, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, у ОСОБА_8 не було, як і не було підстав, які вказували на те, що потерпілий вчинив це правопорушення та вимагати у нього пред`явлення документів, тим більше проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_21 , а також здійснювати його адміністративне затримання. Тобто, таких підстав для застосування фізичної сили як припинення правопорушення та затримання особи, яка вчинила правопорушення у поліцейських також не було.
Не дивлячись на це, інспектор поліції ОСОБА_8 продовжив застосовувати фізичну силу до ОСОБА_15 спільно із ОСОБА_9 , який підтримавши дії першого, не міг не усвідомлювати про відсутність законних підстав для застосування фізичного впливу (сили) щодо потерпілого, оскільки він безпосередньо був присутній на місці події і йому було достовірно відомо, що дії вчинені ОСОБА_15 мали правомірний характер, не становили жодної загрози для присутніх, ним не були вчинені правопорушення, а сама по собі поява у громадському місці, зокрема біля кафе, що перебуває у його володінні, з ознаками алкогольного сп`яніння, не є підставою для застосування фізичної сили поліцейським щодо громадянина. 
При цьому ОСОБА_9 схопив ОСОБА_15 за ліву руку у той момент коли його за верхній одяг обома руками тримав ОСОБА_8 , що вказує на те, що жодної небезпеки для останнього не було. 
На безпідставність застосування фізичної сили щодо ОСОБА_15 , також вказує той факт, що подія під час якої потерпілий, за словами поліцейських, вчинив ряд дій, які щонайменше містили ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 178, 185 КУпАП, та ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 343 КК України, в Журналі єдиного обліку, як того вимагав розділ ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом ІНФОРМАЦІЯ_25 № 1377 від 06 листопада 2015 року (яка діяла станом на 19 лютого 2018 року), зареєстрована не була, як і не був складений протокол про адміністративне затримання ОСОБА_15 , у якому, окрім іншого, зазначаються мотиви затримання, хоча останній фактично був затриманий у адміністративному порядку. Даний факт, відповідно до положень ст. 261 КУпАП, у обов`язковому порядку є підставою для складання відповідного протоколу. Окрім того у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським не були зазначені конкретні дії ОСОБА_15 , що становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, хоча складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та під час його складання на уповноважену особу поліції покладено обов`язок зафіксувати всі обставини його скоєння з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, та був складений поліцейським, який перебував на місці події – ОСОБА_26 . Даний факт також був встановлений постановою судді ІНФОРМАЦІЯ_36 від 02 травня 2018 року. В подальшому провадження у справі за вказаним протоколом щодо ОСОБА_15 згідно із постановою судді цього ж суду від 23 травня 2018 року було закрито у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Водночас із змісту постанови судді вбачається, що винуватість ОСОБА_15 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП не встановлена (т. 2 а.с. 148 – 150, 157, 158, т.4 а.с. 229 - 255). 
Таким чином даний факт у цьому провадженні, суд розцінює як такий, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_15 поліцейський не мав даних про вчинення потерпілим протиправних дій, а у сукупності із доказами, що наведені вище, доходить висновку про те, що ОСОБА_15 не вчинялись дії, які становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. 
У свою чергу факт застосування фізичної сили інспектором поліції ОСОБА_8 і інспектором поліції ОСОБА_9 щодо ОСОБА_15 , яке було вчинено ними спільно і узгоджено під час виконання службових обов`язків, беззаперечно доведений сукупністю зазначених вище доказів. 
Отже, суд доходить висновку, що єдиною причиною застосування фізичної сили поліцейськими ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відносно ОСОБА_15 була помста за висловлені ним зауваження щодо роботи поліції, про що потерпілий повідомив суду. 
Внаслідок протиправних, спільних і узгоджених дій обвинувачених потерпілому були заподіяні зазначені вище тілесні ушкодження. 
Зважаючи на викладене, вихід за межі наданих прав та повноважень був очевидним для обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які усвідомлювали протиправність своїх дій, оскільки, як встановлено судом, за відсутності в діях потерпілого ОСОБА_15 будь-яких протиправних дій, у тому числі правопорушення, застосовуючи силу, безпідставно затримали останнього, внаслідок чого спричинили йому тілесні ушкодження та утримуючи його у службовому автомобілі, а саме у відсіку для затриманих осіб, примусово, без жодних законних підстав, доставили до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

З огляду на викладене вище, суд вважає, що показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_72 частково, а саме про те, що: ОСОБА_15 своїми діями втручався у діяльність поліцейських і перешкоджав їм виконувати їх службові обов`язки, у зв`язку із чим він був попереджений про адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог поліцейських, та про те, що у разі невиконання законних вимог поліцейських – залишити місце події, до нього буде застосований фізичний вплив; на зауваження і попередження не реагував; ображав поліцейських; висловлювався нецензурною лайкою, поводив себе агресивно та протиправно, що становило загрозу для співробітників поліції, а також про те, що саме з цих підстав до нього був застосований фізичний вплив ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , не відповідають дійсним обставинам, а тому в цій частині визнає їх недостовірними та відкидає. 

Окрім наведеного вище, із змісту рапортів поліцейських ОСОБА_72 , ОСОБА_26 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що підставою для застосування цього заходу впливу щодо ОСОБА_15 , стало те, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, та поводив себе зухвало і неадекватно, був агресивно налаштований по відношенню до поліцейських, виражався нецензурною лайкою, проганяв співробітників поліції від автомобіля «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_4 , заважав поліцейським виконувати службові обов`язки, на зауваження не реагував та неодноразово був попереджений про порушення громадського порядку.
Разом із цим співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_15 було запропоновано проїхати до територіального відділу поліції та ІНФОРМАЦІЯ_33 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на що потерпілий відреагував агресивно та виражався нецензурними словами на адресу співробітників поліції.
Водночас ОСОБА_15 був неодноразово попереджений про застосування до нього фізичної сили згідно із ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію».
Однак, ОСОБА_15 нібито продовжував вести себе агресивно та порушував громадський порядок. 
Після цього працівник поліції взяв ОСОБА_15 за праву руку щоб супроводити до службового автомобіля. Оскільки потерпілий не заспокоювався, чинив активний супротив та намагався нанести ушкодження поліцейським, то до нього було застосовано прийоми захвату. 
Суд вважає відомості з рапортів у цій частині такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на об`єктивних даних, але й спростовуються сукупністю достовірних доказів, покладених в основу вироку. 

Під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 неодноразово заявляли про те, що досудове розслідування щодо них було упередженим, оскільки мати ОСОБА_15 була помічником ІНФОРМАЦІЯ_37 ОСОБА_92 , який у свою чергу за вказаними вище подіями, використовуючи своє становище, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_38 , втрутившись таким чином у здійснення досудового розслідування. 
Визнаючи ці заяви обвинувачених надуманими, суд виходить з наступного. 
Так, дійсно 21 лютого 2018 року ІНФОРМАЦІЯ_39 ОСОБА_93 направив депутатське звернення на адресу ІНФОРМАЦІЯ_38 з пропозицією перевірити заяву ОСОБА_15 , на що мав право, закріплене у ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України».
Однак, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення працівниками поліції ІНФОРМАЦІЯ_17 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України були внесені як за заявою самого ОСОБА_15 , так і за результатами перевірки проведеної  ІНФОРМАЦІЯ_12 , яка встановила ознаки кримінального правопорушення у подіях, що мали місце 19 лютого 2018 року. 
Ба більше, під час проведення досудового розслідування та після його завершення а ні обвинувачені, а ні їх захисник заяви та скарги про втручання у проведення досудового розслідування не подавали, до правоохоронних органів із зазначених підстав не звертались. Не заявляли вони й про те, що слідство мало упереджений характер. 
Разом із цим матеріали кримінального провадження не містять жодних документів, які б підтверджували факти втручання у досудове розслідування будь-яких сторонніх осіб, у тому числі згаданого вище Народного депутата України. 
Крім того, суд зазначає, що обставини вчинення кримінального правопорушення, про яке ОСОБА_15 повідомив правоохоронні органи, об`єктивно знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження, в результаті дослідження сукупності наведених у цьому вироку доказів 

Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи встановлені під час судового розгляду фактичні обставини, суд вважає, що показання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про їх непричетність як працівників правоохоронного органу до умисного вчинення дій, які явно виходили за межі наданих їм службових повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, у тому числі про те, що застосування фізичної сили до ОСОБА_15 та його затримання мало правомірний характер, не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими, і розцінює їх як позицію захисту, обрану обвинуваченими з наміром уникнути відповідальності за вчинене, оскільки вони не тільки не ґрунтуються на доказах, але і спростовуються сукупністю наведених вище доказів, визнаних судом достовірними і взятих в основу вироку. 

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.12.2018 по справі № 301/2178/13-к, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, вичерпується самим фактом вчинення дій, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень, і містять принаймні одну із ознак, визначених у ч. 2 ст. 365 КК України - супроводжується насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. 

Враховуючи наведені вище докази, у їх сукупності, які беззаперечно викривають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненому, суд вважає, винуватість обвинувачених у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівниками правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за обставин, викладених в описовій частині вироку повністю доведеною.

Таким чином, суд, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень – злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 365 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, і кваліфікує:
- дії  ОСОБА_10  за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб; 
- дії  ОСОБА_9  за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 2 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування; 
- дії  ОСОБА_8  за ч. 2 ст. 365 КК України, як перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. 

Дослідивши дані про особу ОСОБА_10 , суд встановив, що він на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, в цілому характеризується задовільно, раніше не судимий. 

Дослідивши дані про особу ОСОБА_9 , суд встановив, що останній в цілому характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий. 

Дослідивши дані про особу ОСОБА_8 , суд встановив, що останній в цілому характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий. 

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд визнає, те, що він має на утриманні неповнолітню дитину – 2010 року народження, та малолітню дитину – 2017 року народження, матір, яка є особою з інвалідністю другої групи, потребує сторонньої допомоги, та фактично перебуває на утриманні обвинуваченого, батька, який є особою з інвалідністю першої групи.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_10 – відсутні. 

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 , суд визнає, те, що він має на утриманні неповнолітню дитину – 2010 року народження, та малолітню дитину – 2025 року народження. 

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 (за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України), є вчинення кримінального правопорушення (злочину), групою осіб за попередньою змовою. 

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає, те, що він має на утриманні малолітню дитину – 2019 року народження. 

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 (за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України),є вчинення кримінального правопорушення (злочину), групою осіб за попередньою змовою. 

Призначаючи покарання ОСОБА_10 суд враховує, що згідно із ст. 12 КК України він вчинив тяжкий злочин, сукупність всіх обставин, які характеризують кримінальне протиправне діяння, обставини, які пом`якшують покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_10 , згідно із якою виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, те, що ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні, а також те, що з дня вчинення злочину пройшов тривалий час, протягом якого обвинувачений ні у чому ганебному помічений не був.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, наслідків, що настали, і даних, які характеризують обвинуваченого, суд хоча і призначає ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, без конфіскації майна, однак доходить висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд враховує, що згідно із ст. 12 КК України він вчинив ряд тяжких злочинів, сукупність всіх обставин, які характеризують кримінальні протиправні діяння, обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_9 , згідно із якою виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, те, що ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні, а також те, що з дня вчинення злочинів пройшов тривалий час, протягом якого обвинувачений ні у чому ганебному помічений не був.

З урахуванням усіх обставин у справі, наслідків, що настали, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених: ч. 2 ст. 289 КК України – у виді позбавлення волі, без конфіскації майна; ч. 2 ст. 365 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах. 

При визначені остаточного покарання суд вважає за необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме: принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. 

З урахуванням викладеного, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд хоча і призначає ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, однак доходить висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує, що згідно із ст. 12 КК України він вчинив тяжкий злочин, сукупність всіх обставин, які характеризують кримінальне протиправне діяння, обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_8 , згідно із якою виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, те, що ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні, а також те, що з дня вчинення злочину пройшов тривалий час, протягом якого обвинувачений ні у чому ганебному помічений не був.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, наслідків, що настали і даних, які характеризують обвинуваченого, суд хоча і призначає ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, однак доходить висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням.

Крім того, відповідно до частини 2 ст. 52 КК України додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Статтею 54 КК України передбачено, що засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Враховуючи, що ОСОБА_10 , який має спеціальне звання «старший сержант поліції», засуджується за тяжкий злочин, який він вчинив як працівник правоохоронного органу, під час виконання своїх службових обов`язків, внаслідок зловживання своїм службовим становищем, під час проходження служби в органах поліції, суд, на підставі ст. 54 КК України позбавляє його спеціального звання.

Враховуючи, що ОСОБА_9 , який має спеціальне звання «капітан поліції», засуджується за тяжкі злочини, які він вчинив як працівник правоохоронного органу, під час виконання своїх службових обов`язків, внаслідок зловживання своїм службовим становищем та внаслідок перевищення службових повноважень, під час проходження служби в органах поліції, суд, на підставі ст. 54 КК України позбавляє його спеціального звання.

Враховуючи, що ОСОБА_8 , який має спеціальне звання «капітан поліції», засуджується за тяжкий злочини, який він вчинив як працівник правоохоронного органу, внаслідок перевищення службових повноважень, під час проходження служби в органах поліції, суд, на підставі ст. 54 КК України позбавляє його спеціального звання.

Потерпілий ОСОБА_17 пред`явив до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 цивільний позов про відшкодування у солідарному порядку завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в сумі 500000 гривень та моральної шкоди в сумі 1000000 гривень.
При цьому потерпілий вказав що матеріальна шкода складається з майнових збитків, яких він зазнав внаслідок незаконного заволодіння обвинуваченими його транспортним засобом, який він придбав як раритет, який мав намір відновити та продати у відповідній якості, а також у зв`язку із втратою його оригінальних складових частин. 
Моральна шкода полягає у його душевних стражданнях, яких він як потерпілий зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього, а саме у протиправному позбавленні права власності на його майно. При визначені розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілий посилається на те, що він був вимушений змінити організацію свого життя через позбавлення права власності на майно, глибину душевних страждань, що виразилися у позбавленні володіти річчю яку він мріяв мати з дитинства, неможливості здійснення пересування на транспорті виконання певних перевезень як по домашньому господарству, так і по роботі, погіршення самопочуття та не можливість користування викраденою річчю для спілкування із близькими. 

Обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_9 цивільний позов ОСОБА_17 не визнали. 

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_17 , суд доходить наступного. 

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Разом із тим, згідно із висновком судової автотоварознавчої експертизи від 31 липня 2017 року вартість мотоцикла ИЖ «Юпитер», двигун № НОМЕР_1 , яким незаконно заволоділи ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за наведених вище обставин, складала 5180 гривень. 

Висновком додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 18447 від 08 січня 2019 року встановлено, що мотоцикл, наданий на дослідження (ИЖ « ІНФОРМАЦІЯ_26 ») в стані, представленому для огляду не придатний для експлуатації за призначенням.

Водночас, про несправність мотоцикла послідовно повідомляв як потерпілий, так і свідки. 

Із розписки, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що мотоцикл який був предметом кримінального правопорушення, повернутий потерпілому.

Поряд з цим, потерпілим ОСОБА_17 до позовної заяви не долучено жодних доказів в обґрунтування заподіяної йому матеріальної шкоди у зазначеному вище розмірі, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог потерпілого до обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 500000 гривень слід відмовити. 

Аналізуючи зазначені потерпілим підстави для відшкодування моральної шкоди та її розмір, суд вважає не обґрунтованими й дані вимоги.

Так, потерпілим не доведено належними доказами перенесення ним моральних страждань внаслідок незаконного заволодіння його транспортним засобом, що призвело до здійснення додаткових зусиль по організації його особистого життя (наявність будь-яких ускладнень), до істотних змін в його нормальному життєвому укладі та негативно позначилися на його моральному стані.
Крім того ОСОБА_17 не надано жодного документа на підтвердження заявленого ним розміру моральної шкоди. 

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_17 й в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, суд доходить висновку, що цивільний позов ОСОБА_17 задоволенню не підлягає. 

Потерпілий ОСОБА_15 пред`явив до ОСОБА_9 і ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Із змісту цивільного позову вбачається, що ОСОБА_15 просить стягнути на його користь: з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 35461 гривню 21 коп., на відшкодування моральної шкоди - 25000 гривень, та витрати на правову допомогу в сумі 9000 гривень; з ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 29391 гривню 21 коп., на відшкодування моральної шкоди - 25000 гривень, та витрати на правову допомогу в сумі 9000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог потерпілий зазначив, що ОСОБА_94 і ОСОБА_9 , будучи службовими особами правоохоронного органу, спільно вчинили відносно нього кримінальне правопорушення за обставин викладених у цьому вироку, внаслідок чого йому були заподіяні зазначені вище тілесні ушкодження.
Разом із цим ОСОБА_8 наніс йому один удар лівою ногою в підборіддя, чим спричинив садну у ділянці підборіддя, крововиливи на слизовій оболонці лівої щоки, пошкодив йому зубний протез. 
Майнова шкода, заподіяна внаслідок кримінального правопорушення, полягає у витратах на придбання ліків, придбання пального, які відносяться до транспортних витрат по доставленню його в органи прокуратури та лікарні.
Як зазначив ОСОБА_15 під час лікування ним було витрачено на придбання ліків 4898 гривень 42 коп., на протезування зубів витрачено 6100 гривень, на проведення медичних досліджень витрачено 1700 гривень, транспортні витрати становлять 3312 гривень.
У зв`язку з тимчасовою втратою його працездатності ним не отримані доходи за два місяці у сумі 49595 гривень. 
Моральна шкода завдана відповідачами полягає в їх неправомірних діях щодо нього, у заподіянні йому тілесних ушкоджень та фізичному болю, в ушкодженні здоров`ю, в порушенні нормального способу життя, докладанні додаткових зусиль для відновлення здоров`я, проходження лікування та протезування, відвідуванні правоохоронних органів та суду. 

Обвинувачені ОСОБА_9 і ОСОБА_8 цивільний позов ОСОБА_15 не визнали. 

Розглянувши цивільний позов, дослідивши докази, надані в його обґрунтування, суд дійшов наступного. 

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судовим розглядом встановлено факт заподіяння дійсної, реальної шкоди потерпілому ОСОБА_15 спільними протиправними діями обвинувачених, а саме, йому були заподіяні легкі тілесні ушкодження й легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними у вироку.
Тобто, між подією кримінального правопорушення та заподіяною потерпілому шкодою встановлений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

Із медичної документації вбачається, що ОСОБА_15 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 19 по 27 лютого 2018 року. Виписаний з незначним покращенням для подальшого лікування у травматолога, продовжує хворіти. 
Разом із цим потерпілим ОСОБА_15 надані розрахункові документи із яких вбачається, що у період з 19 по 26 лютого, а також 12 березня 2018 року він витратив на лікування 2917 гривень 24 коп. (т. 3 а.с. 44-49). 
Додані потерпілим чеки на придбання бензину на загальну суму 6579 гривень, а також квитанція № 1114059 від 27 березня 2018 року, у якій зазначено, що вартість наданої ОСОБА_15 медичної послуги – лікування зубів, складає 6100 гривень, не мають відношення до спричинення потерпілому встановлених у нього тілесних ушкоджень. 
До того ж стосовно цих витрат, суд вважає, що вони не доведені із таким ступенем достовірності, аби вимоги у цій частині можливо було б задовольнити. Зокрема, суд позбавлений можливості достовірно установити, що пальне, придбане на вказану суму, дійсно було витрачене потерпілим на поїздки, пов`язані з необхідністю лікування, а зуби лікувались ОСОБА_15 у зв`язку із протиправними діями обвинувачених щодо нього. 
Стягнення з обвинувачених втраченого заробітку на загальну суму 49595 гривень, який потерпілий визначив, виходячи з розміру заробітної плати також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Загальні підстави відшкодування шкоди, завданої здоров`ю фізичної особи внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я визначені законодавцем у ч. 1 ст. 1195 ЦК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.
Таким чином, розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов`язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності.
Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає у майнових втратах, яких фізична особа зазнала, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких витрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо.
Потерпілий ОСОБА_15 надав суду довідку про доходи у період серпень 2017 – січень 2018 року, довідку про те, що листки непрацездатності у період з 19 лютого 2018 року по 12 квітня 2018 року йому не оплачувалися, проте листки непрацездатності потерпілий суду не надав, як і не надав доказів того, що йому у лютому – квітні 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася заробітна плата за місцем роботи та який відсоток загальної працездатності він втратив, а тому підстав для стягнення цього відшкодування немає.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить переконання, що цивільний позов ОСОБА_15 в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 2917 гривень 24 коп. У зв`язку із чим суд, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, стягує: з обвинуваченого ОСОБА_9 - 1458 гривень 62 коп.; з обвинуваченого ОСОБА_8 – 1458 гривень 62 коп. В іншій частині вимог про стягнення матеріальної шкоди - слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілому ОСОБА_15 був спричинений фізичний біль та страждання у момент заподіяння тілесних ушкоджень. Внаслідок протиправних дій обвинувачених на певний час у потерпілого змінився звичний спосіб його життя, оскільки він проходив лікування, намагався поновити свої порушенні права, його життя у вказаний період було переповненим негативними емоціями, психічними переживанням.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України, враховуючи те, що моральну шкоду потерпілому завдано внаслідок вчинення умисного злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень у сфері, окрім іншого, службової діяльності, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_15 , їх тривалість, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь порушення життєвих зв`язків потерпілого, а також вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають повному задоволенню на суму 50000 гривень, що підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_8 – по 25000 гривень, з кожного. 

Згідно із ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження, а у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Наведені вище норми кримінального процесуального закону регулюють порядок відшкодування витрат, понесених учасником кримінального провадження в зв`язку з його участю в досудовому розслідуванні та судовому провадженні. 
Згідно з цими нормами в разі визнання обвинуваченого винуватим у вчинення кримінального правопорушення з нього стягуються процесуальні витрати, що були понесені учасниками кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи, що потерпілий у зв`язку з участю в цьому кримінальному провадженні поніс витрати на правову допомогу, розмір яких підтверджується належними доказами, а саме договором про надання правової допомоги від 17 квітня 2018 року, ордером та актом приймання-передачі наданих послуг на суму 18000 гривень, тому ці процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на користь потерпілого – по 9000 гривень, з кожного. 

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 5082 гривні, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на користь держави – по 2541 гривні, з кожного.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

ОСОБА_9  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 365 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
- за ч. 2 ст. 365 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк два роки. 

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк два роки. 

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

ОСОБА_8  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_10 спеціального звання «старший сержант поліції». 

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_9 спеціального звання «капітан поліції». 

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_8 спеціального звання «капітан поліції». 

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_17 до ОСОБА_9 і ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином – відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1458 гривень 62 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1458 гривень 62 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень, та витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 5082 гривні, стягнути з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 на користь держави – по 2541 гривні з кожного.

Речові докази: мотоцикл ИЖ «Юпитер-5», відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, повернути власнику (законному володільцю); диски із відеозаписами, відповідно до ст. 100 КПК України, зберігати у матеріалах кримінального провадження. 

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя:	  	ОСОБА_1