Справа № 572/6444/25
Провадження № 2/159/1234/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.
позивача – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи - органу опіки та піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини батьком, 

у с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду Сарненського районного суду Рівненської області із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що з 29.09.2012 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 . В шлюбі народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26.12.2022 у справі №572/169/22 шлюб розірваний. Починаючи з січня 2022 року син ОСОБА_6 проживає разом з позивачем і перебуває на його повному утриманні. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, в свою чергу позивач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , яка проживає разом з відповідачкою. З метою повноцінного здійснення прав щодо дитини, а також отримання соціальних і податкових пільг передбачених для одиноких батьків, просив встановити факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою від 01.12.2025 справа за підсудністю передана до Ковельського міськрайонного суду Волинської області, отримана судом поштовими засобами зв`язку 11.02.2026.
Ухвалою від 13.02.2026 суд відкрив провадження у справі, визначив проводити судовий розгляд в порядку загального позовного провадження.
У відзиві (а.с.46) відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила, вказала, що після розірвання шлюбу опинилася у скрутних життєвих і матеріальних умовах, тому за спільною домовленістю з позивачем місце проживання сина було визначене з батьком. Увесь цей час вона підтримувала з дитиною відносини, спілкувалася телефоном, приїздила в гості, купувала подарунки. На переконання відповідачки позивач має намір отримати відстрочку від призову на військову службу по мобілізації, тому з метою подання необхідного пакету документів створив умови, які обмежують її спілкування із сином. 
На стадії підготовчого судового засідання відповідач ОСОБА_2 підтримала наведені у письмовому відзиві доводи, просила у задоволенні позову відмовити, а судовий розгляд проводити у її відсутності.
В судовому засіданні 06.04.2026 позивач ОСОБА_1 позов підтримав, додатково пояснив, що після розірвання шлюбу відповідачка попросила забрати сина, оскільки не могла вплинути на його виховання. З часом відповідач подала позов про стягнення аліментів на утримання доньки. В свою чергу він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина, проте врахував прохання відповідачки і не пред`явив судовий наказ до виконання. На сьогодні він самостійно опікується здоров`ям, вихованням, навчанням сина, останній перебуває на його повному утриманні, відповідач участі у житті дитини не бере. Проте між сторонами немає спору щодо місця проживання дитини. Позивач також не ставить питання про позбавлення відповідача батьківських прав.
Представник органу опіки та піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі. 
Суд заслухав позивача, дослідивши письмові докази, перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Датою ухвалення рішення є 16.04.2026
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Сарненського району Рівненської області, а.с.52). 
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.09.2012, який розірваний рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26.12.2022 (а.с.22).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрований і проживає разом із сином ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області (а.с.16) та витягом з Реєстру Вирівської територіально громади (а.с.56).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована разом із донькою сторін ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_2 (а.с.13,55).
На підтвердження факту виховання сина позивач надав характеристику за місцем проживання (а.с.18), довідку сімейного лікаря (а.с.27), медичну документацію з приводу лікування дитини (а.с.107-111), фотознімки (а.с.117-119).
Рішенням Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 06.10.2025 №140 затверджений висновок органу опіки та піклування щодо доцільності проживання, утримання та виховання малолітнього ОСОБА_7 його батьком ОСОБА_1 (а.с.19).
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Суд відмовляє у задоволенні позову з таких мотивів.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (батька, матері, тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або за законом.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України (стаття 141 СК України).
Відповідно до частин першої — четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Зокрема, невиконання або ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Ухилення від виконання обов`язку щодо утримання дитини є самостійною підставою для стягнення аліментів у примусовому порядку.
З урахуванням перелічених принципів сімейного законодавства, питання щодо одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлено судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22.
Для підтвердження самостійного виховання дитини необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав іншого з батьків обмежується або припиняється.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Всупереч перелічених вимог закону позивачем не надано доказів того, що відповідачка умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків і не бере участі у вихованні сина. 
При цьому проживання матері окремо від дитини не може бути єдиною підставою для підтвердження факту самостійного виховання дитини батьком.
Як пояснила відповідачка ОСОБА_2 , незважаючи на окреме проживання вона прагне брати активну участь у вихованні сина, постійно спілкується з дитиною у телефонному режимі, вживає заходів для спілкування сина із рідною сестрою, на підтвердження чого надала фото спільного відпочинку разом з обома дітьми.
Крім того, як пояснив позивач, між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини та порядку його матеріального утримання.
Таким чином, факт самостійного виховання і утримання дитини не підтверджується належними доказами і судом не встановлені обставини, необхідні для припинення чи обмеження прав відповідачки щодо сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ураховуючи наведене заявлений позов задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення суд відповідно до вимог ст.19 СК України врахував наданий органом опіки та піклування висновок Вирівської сільської ради від 06.10.2025 щодо доцільності встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення місця проживання дитини з батьком, проте не погоджується з ним, оскільки орган опіки та піклування через відсутність відповідачки на засіданні комісії не володів усім обсягом даних щодо участі відповідачки у вихованні сина. 
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись статтями 15, 19, 121, 141, 155, 157, 164 Сімейного кодексу України, статтями, саттями 12, 76-81, 141, 265, 268, 354-355Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи - органу опіки та піклування Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини батьком. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складене 16.04.2026.

Головуючий	Т. В. ДЕНИСЮК