ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 708/1091/25		
Провадження № 22-ц/821/357/26		
Категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідач - адвокат Манзар Тетяна Володимирівна,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.06.2017 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта (оферти), була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Мета кредиту – для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії визначений у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка – 39,99 % річних. Тип процентної ставки – фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Позивач вказує, що Банк взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачеві у розпорядження кредитні кошти.
22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» був укладений Договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ФК «Форт» набуло статусу кредитора за Кредитним договором від 29.06.2017, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений Договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за Кредитним договором від 29.06.2017, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Відповідач свої зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 23.02.2021 загальна сума заборгованість становить 39 830,38 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн і витрати на правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.11.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії від 27.06.2017, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 398,81 грн.
У іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» судові витрати в сумі 8 315,18 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що долучені до матеріалів справи письмові докази підтверджують укладення відповідачем Кредитного договору та отримання кредитних коштів, існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах.
Суд зазначив, що в Анкеті-заяві від 27.06.2017 процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків за користування кредитними коштами, отже має місце безпідставне нарахування Банком в якості погашення відсотків по кредиту коштів в сумі 5 241,73 грн, письмової згоди на нарахування яких позичальник Банку не надавав, яка має бути зарахована в якості погашення тіла кредиту, що обумовлює часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33 398,81 грн, який визначений розрахунком заборгованості у графі 18.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Манзар Т. В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.11.2025 та ухвалите нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано оцінки фактичним обставинам викладеним у позовній заяві, які явно свідчать про порушення закону.
Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, яка сума кредитного ліміту була надана відповідачу, та взагалі чи було встановлено та надано кредитні кошти. У позові позивач лише зазначає, що станом на 23.02.2021 за Кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 39 830,38 грн, однак будь-якого кредитного договору, який би був укладений між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем, де було б зазначено суму кредиту, відсотки, строк погашення тощо, позивачем не надано. 
Натомість в Анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 27.06.2017 зазначено лише анкетні дані відповідача, його контактна інформація, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Те, який кредитний ліміт встановлений, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначені.
Позивач не довів належними і допустимими доказами наявності у відповідача боргу перед позивачем у сумі 39 830,38 грн, та й взагалі з чого він складається, адже кредитні кошти відповідачу не надавалися, а лише була відкрита кредитна картка.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2017 між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта (оферти) була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
За умовами кредитної Угоди Банк надав позичальнику споживчий кредит, мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії визначений у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка – 39,99 % річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Відповідач 27.06.2017 особисто підписав Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк», таким чином надавши згоду на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», а також підписав Угоду на використання аналогу власноручного підпису.
Відповідач був ознайомлений з умовами відкриття відновлювальної кредитної лінії, про що свідчить підписаний ним 27.06.2027 паспорт споживчого кредиту.
Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів установлений судом із наданої виписки з рахунку за період з 29.06.2017 до 22.02.2021, якою підтверджено, що після отримання кредитної картки ОСОБА_1 активно використовував її, зокрема оплачував придбані товари та послуги кредитними коштами, здійснював грошові перекази, періодично погашав кредит та сплачував відсотки за кредитом, що спростовує посилання представниці відповідача на відсутність між сторонами договірних зобов`язань.
Факт надання кредитних коштів відповідачеві підтверджується доказами встановлення погодженого кредитного ліміту на банківську картку позичальника у розмірі 5 000,00 грн, про що свідчить інформація, зафіксована у розрахунку заборгованості за кредитом.
Відповідно до вказаного розрахунку розмір прострочених боргових зобов`язань ОСОБА_1 становить 39 830,38 грн.
22.02.2021 між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК «Форт» укладений Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого АТ «Альфа-банк» передав ТОВ «ФК «Форт» за плату належні йому права вимоги за договорами, а ТОВ «ФК «Форт» згідно з даними акту прийому-передачі реєстру боржників прийняло належні АТ «Альфа-банк» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до Договору факторингу № 1 від 22.02.2021.
Факт оплати ТОВ «ФК «Форт» за право вимоги згідно Договору факторингу № 1 від 22.02.2021 у розмірі 14 235 001,00 грн, підтверджується відповідним платіжним дорученням № 35 від 23.02.2021.
23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений Договір факторингу № 01-23-02/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Форт» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» згідно з даними акту прийому-передачі реєстру боржників прийняло належні ТОВ «ФК «Форт» права вимоги до боржників, вказані у додатку до Договору факторингу.
Факт оплати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за право вимоги згідно Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 у розмірі 13 235 000,00 грн, підтверджується відповідним платіжним дорученням № 129 від 23.02.2021.
Згідно з додатком до Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором від 27.06.2017 в сумі 39 830,38 грн.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту та нарахованих відсотків.
Отже, предметом позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є стягнення з відповідача заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії від 29.06.2017 в розмірі 39 830,38 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що долучені до матеріалів справи письмові докази підтверджують укладення відповідачем Кредитного договору та отримання кредитних коштів та існування заборгованості.
Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в Анкеті-заяві від 29.06.2017 процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків за користування кредитними коштами, отже має місце безпідставне нарахування Банком в якості погашення відсотків по кредиту коштів в сумі 5 241,73 грн, письмової згоди на нарахування яких позичальник Банку не надавав, яка має бути зарахована в якості погашення тіла кредиту, що обумовлює часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33 398,81 грн, який визначений розрахунком заборгованості у графі 18.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із слідуючого.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 в справі № 638/2304/17).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. ч. 6, 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що 27.06.2017 ОСОБА_1 була підписана Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 11).
Згідно умовами Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідач підтверджує, що із змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет-сторінці Банку за електронною адресою, правилами користування банківською карткою, тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору, ознайомлений та цілком згідний.
Крім цього, підписанням цієї Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб відповідач підтвердив, що ця Анкета-заява є акцентуванням публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» в розумінні статті 642 ЦК України. Також відповідач надав Банку свою письму згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах визначених умовах публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 9 на звороті).
27.06.2017 між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта (оферти) була укладена Угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 7).
За умовами кредитної Угоди Банк надав позичальнику споживчий кредит, мета кредиту - для особистих потреб, ліміт кредитної лінії визначений у розмірі 200 000,00 грн. Процентна ставка – 39,99 % річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджено випискою по рахунку за період з 29.06.2017 до 22.02.2021, з якої вбачається, що після отримання кредитної картки ОСОБА_1 активно використовував її, зокрема оплачував придбані товари та послуги кредитними коштами, здійснював грошові перекази, періодично погашав кредит та сплачував відсотки за кредитом.
Доводи представника ОСОБА_1 – адвоката Манзар Т. В., що долучена виписка з карткового рахунку не є достатнім доказом заявлених у справі вимог є безпідставними, оскільки вказана виписка та доданий до неї розрахунок заборгованості об`єктивно підтверджують рух коштів на картковому рахунку позичальника та наявність часткових погашень заборгованості.
Колегія суддів звертає увагу на те, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів на конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами заборгованості за кредитними договорами.
Таким чином, надані Банком виписки за картковим рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. 
Факт надання кредитних коштів відповідачеві підтверджується також доказами встановлення погодженого кредитного ліміту на банківську картку позичальника у розмірі 5 000,00 грн, про що свідчить інформація, зафіксована у розрахунку заборгованості за кредитом.
Відповідно до вказаного розрахунку розмір прострочених боргових зобов`язань ОСОБА_1 становить 39 830,38 грн (а.с. 36).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2021 між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «ФК «Форт» укладений Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого АТ «Альфа-банк» передав ТОВ «ФК «Форт» за плату належні йому права вимоги за договорами, а ТОВ «ФК «Форт» згідно з даними акту прийому-передачі реєстру боржників прийняло належні АТ «Альфа-банк» права вимоги до боржників, вказаних у додатку до Договору факторингу № 1 від 22.02.2021 (а.с. 12 - 17).
Згідно з п. 2.2. Договору факторингу право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.
Факт оплати ТОВ «ФК «Форт» за право вимоги згідно Договору факторингу № 1 від 22.02.2021 у розмірі 14 235 001,00 грн, підтверджується відповідним платіжним дорученням № 35 від 23.02.2021 (а.с. 18).
Згідно виписки з додатку до Договору факторингу № 1 від 22.02.2021, ТОВ «ФК «Форт» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором від 29.06.2017 в сумі 39 830,38 грн (а.с. 25).
23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» був укладений Договір факторингу № 01-23-02/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Форт» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» згідно з даними акту прийому-передачі реєстру боржників прийняло належні ТОВ «ФК «Форт» права вимоги до боржників, вказаних у додатку до договору факторингу (а.с. 18 на звороті-22).
Згідно з п. 2.2. Договору факторингу право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.
Факт оплати ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за право вимоги згідно договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 у розмірі 13 235 000,00 грн, підтверджується відповідним платіжним дорученням № 129 від 23.02.2021 (а.с. 24 на звороті).
Згідно з виписки з додатку до Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором від 29.06.2017 в сумі 39 830,38 грн (а.с. 26).
Як вбачається з розрахунку заборгованості, після набуття позивачем права вимоги сума заборгованості не змінилася, відповідно після укладення Договору факторингу не було проведено додаткових нарахувань, а також не було проведено жодних платежів у рахунок погашення наявної заборгованості.
Судом першої інстанції встановлено, що в Анкеті-заяві від 27.06.2017 процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків за користування кредитними коштами.
У зв`язку з вищенаведеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки в Анкеті-заяві не узгодженні сторонами відсоткова ставка, відсутні умови про сплату відсотків за користування кредитними коштами, то має місце безпідставне нарахування Банком в якості погашення відсотків по кредиту коштів в сумі 5 241,73 грн, письмової згоди на нарахування яких позичальник Банку не надавав, та має бути зарахована в якості погашення тіла кредиту, що обумовлює часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33 398,81 грн, який визначений розрахунком заборгованості у графі 18.
У спірному випадку матеріалами справи доведено факт невиконання відповідачем умов спірного Кредитного договору, внаслідок чого наявні підстави для стягнення заборгованості в розмірі 33 398,81 грн, тому правильними є висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності договірних відносин між сторонами спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість наявності у відповідача заборгованості в розмірі 33 398,81 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, судом першої інстанцій виконано вимоги ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Манзар Т. В. на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.11.2025, судові витрати слід залишити за відповідачем.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 23 квітня 2026 року.

Головуюча        Л. І. Василенко

Судді         О. В. Карпенко

О. М. Новіков