ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2280/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів: Чус О.В., Мороза В.Ф.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Гур`янов С.Б.
від відповідача: Козак Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  
Приватного акціонерного товариства 
"Національна енергетична компанія "Укренерго" 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р.
( суддя Крижний О.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 10.09.2025 р.) 
у справі 
за позовом 
Приватного акціонерного товариства 
"Національна енергетична компанія "Укренерго", 
м. Київ  
до 
Акціонерного товариства 
"ДТЕК Дніпровські електромережі", 
м. Дніпро 
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" заборгованість, в розмірі 417 529 044,35 грн., 3% річних, у розмірі 2 140 413,58 грн. та інфляційні втрати, в розмірі 2 110 772,88 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов публічного договору про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління від 01.01.2024 р. № 0534-03041-ПД в частині повного та своєчасного розрахунку за надані у період з січня по березень 2025 року послуги.
2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу, в розмірі 417 429 662,78 грн. В іншій частині позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 3% річних, у розмірі 2 041 538,95 грн., інфляційні втрати, в розмірі 2 140 413,58 грн. та судовий збір, у розмірі 8 406,42 грн.. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" із державного бюджету України судовий збір в розмірі 839 094,64 грн. Відстрочено виконання рішення суду на один рік до 01.09.2026 р., включно.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 99 381,57 грн., 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. та в частині надання відстрочки виконання рішення суду на 12 місяців до 01.09.2026 р., включно. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги НЕК “УКРЕНЕРГО” задовольнити у повному обсязі. В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. залишити без змін.
4.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Апелянт вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, таким, що не відповідає вимогам ГПК України щодо законності, обґрунтованості, повноти та об`єктивності аналізу фактичних обставин, та підлягає частковому скасуванню.
Щодо відмови у стягненні основного боргу в розмірі 99 381,57 грн Апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції ґрунтується на помилковому розумінні фактичних обставин справи. Акти коригування № ДУА_К-0002988 від 31.01.2025 р. та № ДУА_К-0003005 від 03.03.2025 р. коригують акти надання послуг за листопад та грудень 2024 року відповідно, тобто за періоди, які не є предметом розгляду у даній справі. Питання розгляду цих актів коригування було предметом розгляду у справі № 904/5728/24, де розглядалося стягнення заборгованості за період з серпня по грудень 2024 року, і рішення у якій ухвалено 20.05.2025 р. Враховуючи принцип диспозитивності у господарському процесі, а також дати підписання актів коригування та дату ухвалення рішення у справі № 904/5728/24, у Відповідача була можливість скористатися цими актами коригування для зменшення вартості послуг у тій справі.
Щодо платіжних інструкцій № 3956288 від 18.04.2025 р. та № 3971982 від 28.04.2025 р. та нібито наявної переплати Відповідача на суму 22 241,40 грн, Апелянт зазначає, що ці платіжні інструкції вже були предметом розгляду у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5728/24 від 20.05.2025 р., де чітко зазначено, що Відповідач здійснив погашення основної заборгованості, зокрема, за цими платіжними інструкціями. Таким чином, суд першої інстанції у справі № 904/2280/25 повторно розглянув ці платіжні інструкції, чим порушив принцип res judicata — принцип остаточності рішення, відповідно до якого жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи. Апелянт посилається на рішення ЄСПЛ у справах «Устименко проти України», «Рябих проти Росії», «Марушин проти Росії», «Брумареску проти Румунії».
Щодо зменшення 3% річних на 69 233,93 грн Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, не врахувавши специфіку договірних правовідносин сторін. Пунктом 3.5 Договору від 01.01.2024 р. № 0534-03041-ПД передбачено чіткий порядок сплати планових платежів із визначенням конкретних календарних дат ( до 18, до 28 числа розрахункового періоду, до 08 та до 15 числа наступного місяця ), без застереження про продовження строку оплати у разі припадання кінцевої дати на вихідні та неробочі дні. Відповідно до пп. 4.2.1 та 4.1.1 Договору, користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки, а виконавець має право своєчасно отримувати плату за надану послугу.
Апелянт наголошує, що правила ст. 254 ЦК України не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору ( ст. 627 ЦК України ) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання, з огляду на норми ч. 1 ст. 530 ЦК України та ст. 629 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.03.2024 р. у справі № 922/1813/23, від 16.05.2024 р. у справі № 910/7012/23 та від 25.03.2025 р. у справі № 905/821/24. Зокрема, у постанові від 25.03.2025 р. у справі № 905/821/24 за позовом НЕК «Укренерго» Верховний Суд дійшов висновку, що положення ст. 254 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних взаємовідносин сторін по договору про надання послуг з передачі електричної енергії. Також Апелянт посилається на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2025 р. у справі № 910/9476/24, де суд зазначив, що умови договору встановлюють термін оплати, який у розумінні ст. 254 ЦК України не переноситься.
Крім того, Апелянт зазначає, що відповідно до постанови Правління НБУ від 16.09.2021 р. № 93 з 01.04.2023 р. в Україні запроваджено систему електронних платежів нового покоління СЕП-4.0 з цілодобовим режимом роботи 24/7, що фактично скасувало поняття «банківський день». Враховуючи безготівкову форму оплати, передбачену п. 6.7 Договору, строк виконання зобов`язання повинен визначатися саме термінами, встановленими договором. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 236 ГПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Щодо надання відстрочки виконання рішення суду на 12 місяців до 01.09.2026 р. Апелянт зазначає, що судом порушено вимоги щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та не виконано завдання господарського судочинства, не враховано тяжкі фінансові умови, в яких знаходиться Апелянт. Апелянт вказує, що АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», посилаючись на скрутний фінансовий стан, надало докази, які не підтверджують цього факту, проте суд визнав їх доведеними. Суд визнав виключною обставиною падіння показників основної господарської діяльності відповідача у 2022 – 2024 роках порівняно з 2021 роком, однак відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво здійснюється на власний ризик, а фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності.
Апелянт наводить фінансові показники Відповідача: дохід у 2023 році — 8 035 035 000,00 грн, у 2024 році — 10 554 170 000,00 грн; чистий прибуток у 2023 році — 18 737 000,00 грн, у 2024 році — 793 072 000,00 грн. Натомість чистий збиток НЕК «Укренерго» у 2024 році склав 38 656 139 000,00 грн. Загальний розмір заборгованості учасників ринку перед позивачем станом на 28.02.2025 становить 35 825 870 595,67 грн, а загальний борг ОСП — 18 112 351 328,59 грн.
Апелянт зазначає, що обидві сторони знаходяться в рівних умовах під час воєнного стану, об`єкти інфраструктури позивача також зазнають значних руйнувань від постійних обстрілів. НЕК «Укренерго» є критично важливим підприємством для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, змушене залучати кредитні кошти міжнародних фінансових інституцій для відновлення пошкоджених об`єктів. Впровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для задоволення заяви про відстрочення, оскільки наслідки вторгнення мають загальний характер та стосуються обох сторін. Суд не надав оцінки тому факту, що воєнний стан збільшує рівень інфляції, а відстрочка призведе до знецінення належних позивачу коштів. Відповідач не навів жодних доказів відсутності на банківських рахунках коштів і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.
Апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 18.02.2020 р. у справі № 922/2191/19 та від 16.01.2020 р. у справі № 910/1820/19, відповідно до яких питання про розстрочення ( відстрочення ) виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін. Також Апелянт звертає увагу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.07.2025 р. у справі № 904/3483/24 між тими самими сторонами, де суд задовольнив апеляційну скаргу НЕК «Укренерго» та відмовив у задоволенні заяви АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про відстрочення виконання рішення суду.
Апелянт також посилається на рішення ЄСПЛ у справах «Шмалько проти України», «Жовнер проти України», «Горнсбі проти Греції», «Бурдов проти Росії», «Ясюнієне проти Литви», зазначаючи, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати, а відстрочення виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд.

5.Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «Укренерго» та вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що має бути залишеною без задоволення.
Відповідач у відзиві зазначає, що оскаржує апеляційну скаргу лише в частині задоволення клопотання про відстрочення виконання судового рішення. Відповідач посилається на положення ч. 1 ст. 331, п. 2 ч. 6 ст. 238, ч. 1 ст. 239 ГПК України та зазначає, що законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення, а визначальними факторами є їх винятковість та об`єктивний вплив на виконання рішення.
Відповідач вказує, що суд першої інстанції об`єктивно оцінив обставини справи, прийняв до уваги підстави для відстрочення, надав оцінку всім обставинам у їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад справедливості, добросовісності та розумності. Зокрема, суд врахував, що основний борг у даній справі погашений Відповідачем у добровільному порядку та в повному обсязі, а залишок заборгованості складається виключно з інфляційних втрат та 3% річних. Факт повного погашення основного боргу під час судового розгляду суд оцінив як прояв добросовісної поведінки відповідача.
Відповідач наголошує, що його діяльність є надзвичайно важливою для держави, оскільки від стабільної роботи енергетичної інфраструктури залежить функціонування інших підприємств критичної інфраструктури, об`єктів Міністерства оборони, лікарень, шпиталів та інших критично важливих об`єктів. Основним джерелом доходів Відповідача є споживачі, здебільшого населення Дніпропетровської області, яка піддається регулярним та масованим ворожим обстрілам. На півдні та на сході Дніпропетровська область межує з окупованими територіями, з яких щодня ведеться артилерійський обстріл, що наносить суттєву шкоду як населенню, так і безпосередньо енергетичній інфраструктурі.
Відповідач зазначає, що заборгованість споживачів перед АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» станом на 01.07.2025 р. складає 797 847 083,97 грн., а сума невиконаних грошових зобов`язань за виконавчими провадженнями та у справах про банкрутство станом на 01.07.2025 р. становить 632 465 153,95 грн. Залишок заборгованості, який складається з інфляційних втрат та 3% річних, Відповідач планує погасити після отримання коштів від виконання судових рішень у справах, що перебувають на розгляді в судах: загальна сума заборгованості у справах господарської юрисдикції становить 27 271 709,38 грн., цивільної юрисдикції — 10 581 091,33 грн..
Відповідач також звертає увагу, що Позивачем не доведено понесення збитків у зв`язку з простроченням Відповідача чи інших негативних наслідків, а імовірні збитки від знецінення грошових коштів достатньою мірою покриті задоволеними до стягнення сумами інфляційних втрат у розмірі 2 140 413,58 грн. та відсотків річних, у розмірі 2 041 538,95 грн..
Відповідач просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» — без задоволення.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді – Чус О.В., Мороз В.Ф..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.10.2025 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/2280/25.
Матеріали справи № 904/2280/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2025 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 залишено без руху, надано Апелянту строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.10.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 24.02.2026 р.
Від представника Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2025 р. судове засідання у справі № 904/2280/25 призначене на 24.02.2026 р. та усі наступні судові засідання, вирішено провести з представником Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду ( зал судового засідання № 511 ) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
23.02.2026 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Кощеєва І.М. на лікарняному, відповідно до п. 2.7.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1 від 01.04.2025 р., розгляд справи, призначеної на 24.02.2026 р. не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2026 р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 призначено в судове засідання на 23.03.2026 р.
В судовому засіданні 23.03.2026 р. по справі оголошено перерву до 13.04.2026 р..
У судовому засіданні 13.04.2026 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Наказом від 22.12.2023 р. № 742 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" затвердило умови договору про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління. Пунктом 2 наказу визначено, що умови договору набирають чинності з 01.01.2024 р.
Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" із заявою-приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного) управління на підставі вільного волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі, засвідчило дане приєднання та підтвердило згоду на автоматизовану обробку його персональних даних згідно з чинним законодавством та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, а також підтвердило ознайомлення з текстом договору.
В свою чергу, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" надало повідомлення Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські електромережі" про приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління.
Між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" укладений договір про надання послуг з диспетчерського ( Оперативно-технологічного ) управління. Ідентифікатор договору № 0534-03041-ПД. Дата акцептування 01.01.2024 р. Даний договір встановлює права та обов`язки ОСП та Користувача за всіма видами його діяльності на ринку електричної енергії. Укладений між сторонами договір про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління від 01.01.2024 р. № 0534-03041-ПД є публічним та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго" за мережевим посиланням: https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/.
Наказом НЕК "Укренерго" № 334 від 07.06.2024 р. затверджені нові умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Відповідно до п. 2.1 договору цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління, а саме управління режимами роботи (ОЕС) України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавним лініям зв`язку ( ОЕС ) України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки ( далі – Послуга ). Послуга, яка надається за цим договором згідно з державним класифікатором продукції та послуг ( ДК 016:2010) має код 35.12.
Згідно з п. 3.1 договору, ціна договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Пунктом 3.2 договору визначено, що оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП, відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється OCП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
Відповідно до п. 3.4 договору планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Згідно з п. 3.5 договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків: 1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги що використовується для визначення планової вартості послуги визначається на підставі даних адміністратора комерційного обліку ( далі АКО ) за кожну декаду розрахункового періоду ( п. 3.6 договору ).
Пунктом 3.7 договору передбачено, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу ( далі – Сервіс ) ( автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу ), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.
Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акту надання послуги ( включно ), або акт надання послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах ( включно ).
Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді виконавець ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису ( із застосуванням Сервісу ) або надає Користувачу два примірники акту надання послуги та/або акту коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.
У разі виникнення розбіжностей за отриманими від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті надання послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акту надання послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Згідно з п. 4.2.1 договору на Користувача покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором. 
Позивач зазначає, що належним чином виконав обов`язки за договором, надаючи послуги з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління та відповідно до умов договору та вчасно направляв Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису ( із застосуванням Сервісу ) акти надання послуг.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором за період з січня 2025 року по березень 2025 року, Позивач надав наступні акти надання послуг: № ДУА-0013301 від 31.01.2025 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за січень 2025 року на суму 142 694 238,76 грн, № ДУА-0014079 від 28.02.2025 р. за лютий 2025 року на суму 141 139 665,74 грн, № ДУА-0014874 від 31.03.2025 р. за березень 2025 року суму 132 812 384,89 грн.
Крім того, сторонами були підписані акти коригування до актів прийому-передачі послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління, а саме: № ДУА_К-0003032 від 05.03.2025 р. до акту № ДУА-0005602 від 31.03.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за травень 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 121 694,26 грн; № ДУА_К-0003071 від 06.03.2025 р. до акту № ДУА-0006381 від 30.04.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за квітень 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 132512,23 грн; № ДУА_К-0003132 від 10.03.2025 р. до акту № ДУА-0004091 від 31.01.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за січень 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 303869,79 грн; №ДУА_К-0003439 від 12.03.2025 до акту № ДУА-0004852 від 29.02.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за лютий 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 319 183,49 грн; № ДУА_К-0003585 від 14.03.2025 р. до акту № ДУА-0008653 від 31.07.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за липень 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 2100,60 грн; № ДУА_К-0003605 від 17.03.2025 р. до акту № ДУА-0007123 від 31.05.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 за травень 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 853,67 грн; № ДУА_К-0003640 від 19.03.2025 р. до акту № ДУА-0007889 від 30.06.2024 р. за договором № 0534-03041-ПД від 01.01.2024 р. за період червень 2024 року, вартість та обсяг послуги збільшено на суму 2 540,92 грн.
Матеріалами справи підтверджується здійснення відповідачем часткових оплат, а також коригування до актів приймання-передачі послуги від 30.11.2024 р., від 31.12.2024 р. 
Позивач зазначає, що за період з січня 2025 року по березень 2025 року у Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" утворилась заборгованість в розмірі 417 529 044,35 грн. 
У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення розрахунків за фактичний обсяг наданих послуг, Позивач просив стягнути з Відповідача суму основної заборгованості за спірний період в розмірі 417 529 044,35 грн. Крім того, у зв`язку з порушенням Відповідачем своїх зобов`язань в частині попередньої оплати планових платежів та здійснення розрахунків за фактичний обсяг послуг, Позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 2 110 772,88 грн та інфляційні втрати в розмірі 2 140 413,58 грн.
Вказане і стало причиною виникнення спору.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, Відповідач подав відзив на позов, у якому зазначав, що Позивачем не було враховані акти коригування, якими було зменшено обсяг наданих послуг за спірним договором в період з січня по березень 2025 на 77 140,17 грн. Також Відповідач зазначив, що за період з 01.05.2025 р. по 28.05.2025 р. перерахував на рахунок Позивача 60 041 350,26 грн, про що надав відповідні докази. Також Відповідач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення спірної заборгованості на суму 117 118 061,85 грн. 
Позивач подав заяву, у якій зазначив, що після відкриття провадження у справі Відповідачем було здійснено часткове погашення суми основного боргу. Таким чином, станом на 11.06.2025 р. за даними бухгалтерського обліку Позивача за Відповідачем рахувався борг в розмірі 239 387 495,84 грн. Також, Позивач просив закрити провадження у справі № 904/2280/25 в частині сплаченої суми основного боргу в розмірі 178 141 548,51 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору, стягнути з Відповідача суму основної заборгованості в розмірі 239 387 495,84 грн, інфляційні втрати ( інфляційне збільшення ) у розмірі 2 140 413,58 грн, три відсотка річних у розмірі 2 110 772,88 грн та судові витрати. 
Відповідач подав додаткові пояснення у справі та докази часткового погашення боргу. Також відповідач подав пояснення щодо переплати у грудні 2024 року 22 241,40 грн, яка мала бути зарахована у січні 2025 року. Відповідач зазначив, що у квітні 2025 року перерахував Позивачу за послуги, надані у грудні 2024 року 152 335 108,09 грн за платіжними інструкціями № 3956288 від 18.04.2025 р. на суму 55 100 319,30 грн та № 3971982 від 28.04.2025 р. на суму 97 234 788,79 грн. Вказав, що різниця між вартістю наданих послуг у грудні 2024 року та сумою фактичної оплати становить 22 241,40 грн. 
Крім того, Відповідач подав клопотання про відстрочку виконання рішення суду на 12 місяців. 
Позивач проти відстрочки виконання рішення заперечував.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами укладено публічний договір про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління від 01.01.2024 р. № 0534-03041-ПД, за яким Позивач безперервно надавав Відповідачу послуги з управління режимами роботи об`єднаної енергетичної системи України. Суд встановив, що Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши послуги за період з січня по березень 2025 року, що підтверджується актами надання послуг. Відповідач жодних заперечень щодо обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг не заявив.
Також, суд першої інстанції встановив, що протягом розгляду справи Відповідач здійснив погашення основного боргу у загальній сумі 417 429 662,78 грн, що підтверджено відповідними платіжними інструкціями, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Щодо залишку основного боргу у розмірі 99 381,57 грн суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки матеріалами справи підтверджується відсутність боргу Відповідача перед Позивачем станом на день подання позовної заяви. Суд зазначив, що сторонами складені акти коригування № ДУА_К-0003005 від 03.03.2025 р. та № ДУА_К-0002988 від 30.01.2025 р., відповідно до яких сума до сплати зменшилася на 77 140,17 грн, а оскільки договором не передбачено повернення переплати за попередній період внаслідок коригування, ці кошти підлягають зарахуванню в наступний період. Крім того, суд зарахував переплату за грудень 2024 року у розмірі 22 241,40 грн в рахунок погашення боргу за січень 2025 року.
Щодо 3% річних суд встановив, що Позивачем не враховано положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки в деяких періодах строк оплати припадав на вихідний день ( 18.01.2025 р., 08.02.2025 р., 15.02.2025 р., 08.03.2025 р. та 15.03.2025 р. ), а тому строк оплати настає у перший робочий день. За розрахунком суду розмір 3% річних складає 2 041 538,95 грн. Розрахунок інфляційних втрат визнано правильним.
Щодо відстрочки виконання рішення суд, оцінивши доводи Відповідача про його статус підприємства критичної інфраструктури, наслідки бойових дій, скорочення оплати споживачами та значну дебіторську заборгованість, а також враховуючи добровільне погашення основного боргу, дійшов висновку про наявність обставин, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення, та відстрочив його виконання на один рік до 01.09.2026 р. включно.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" підлягає частковму задоволенню, виходячи з наступного.
Зважаючи на те, що Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" оскаржує рішення місцевого господарського суду виключно у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 99 381,57 грн., 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. та в частині надання відстрочки виконання рішення суду на 12 місяців до 01.09.2026 р., включно, колегія суддів здійснює апеляційний перегляд судового рішення лише у межах зазначених позовних вимог.
Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 ст. 509 ЦК).
Частиною 2 ст. 11 ЦК передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Згідно з частиною 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості (частина третя ст. 509 ЦК).
Як зазначалося раніше, під час розгляду справи Позивачем було заявлено про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 417 429 662,78 грн, у зв`язку з погашенням Відповідачем боргу, що також підтверджується копіями наявних в матеріалі справи платіжних інструкцій, що надавалися сторонами під час розгляду спору. Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 417 429 662,78 грн, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Щодо залишку основного боргу у розмірі 99 381,57 грн суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки матеріалами справи підтверджується відсутність боргу Відповідача перед Позивачем станом на день подання позовної заяви. 
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок місцевого господарського суду помилковим, а доводи апеляційної скарги у вказаній частині обгрунтованими, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про надання послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного) управління ( Ідентифікатор договору № 0534-03041-ПД, Дата акцептування 01.01.2024 року ), протягом січня - березня 2025 року між Сторонами було підписано: Акт коригування № ДУА_К-0002988 від 31.01.2025 р. до Акту надання Послуги № ДУА-0011723 від 30.11.2024 р., відповідно до якого, зменшено обсяг наданих послуг за листопад 2024 на 2 114,79 грн., Акт коригування № ДУА_К-0003005 від 03.03.2025 р. до Акту надання Послуги № ДУА-0012519 від 31.12.2024 р., відповідно до якого, зменшено обсяг наданих послуг за грудень 2024 на 75 025,38 грн.
Як слушно зауважив Скаржник - питання розгляду даних Актів коригування було предметом розгляду у справі № 904/5728/24, предметом розгляду якої було стягнення заборгованості за надання Позивачем послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління за період з серпня 2024 року по грудень 2024 року. Рішення у цій справі було ухвалено 20.05.2025 р. Тобто, враховуючи принцип диспозитивності у господарському процесі, а також дати підписання Актів коригування та дату ухвалення рішення у справі № 904/5728/24 у Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" була можливість скористатися даними Актами коригування для зменшення вартості послуг з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління. При цьому, Акти коригування № ДУА_К-0002988 від 31.01.2025 р. та № ДУА_К-0003005 від 03.03.2025 р. коригують Акти надання послуг у грудні та листопаді 2024 року, що не є предметом розгляду у даній справі.
Щодо платіжних інструкцій № 3956288 від 18.04.2025 р. на суму 55 100 319,30 грн та № 3971982 від 28.04.2025 р. на суму 97 234 788,79 грн. та начебто наявної переплати Відповідача на суму 22 241,40 грн. які повторно розглянув суд першої інстанції, то у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області № 904/5728/24 від 20.05.2025 р. було встановлено, що Відповідач здійснив погашення основної заборгованості на суму 625 740 946,36 грн згідно з платіжними інструкціями: № 3799783 від 10.01.2025 р. на суму 15 000 000,00 грн; № 3825955 від 29.01.2025 р. на суму 6 126 491,62 грн; № 3825956 від 29.01.2025 р. на суму 83 873 508,38 грн; № 3832546 від 31.01.2025 р. на суму 95 000 000,00 грн; № 3838386 від 07.02.2025 р. на суму 10 000 000,00 грн; № 3898648 від 20.03.2025 р. на суму 50 000 000,00 грн; № 3925614 від 31.03.2025 р. на суму 67 291 777,68 грн; № 3925646 від 31.03.2025 р. на суму 7 527 793,75 грн; № 3925647 від 31.03.2025 р. на суму 12 472 206,25 грн; № 3936474 від 08.04.2025 р. на суму 94 573 953,59 грн; № 3956288 від 18.04.2025 на суму 55 100 319,30 грн; № 3925646 від 18.04.2025 р. на суму 39 473 634,29 грн; № 3971982 від 28.04.2025 р. на суму 97 234 788,79 грн.
Крім основного боргу Позивач у цій справі нарахував та заявив до стягнення 3% річних у 2 140 413,58 грн. та інфляційні втрати, в розмірі 2 110 772,88 грн.
За розрахунком суду першої інстанції у правильні періоди розмір 3% річних складає 2 041 538,95 грн, а тому вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню. Розрахунок інфляційних втрат є правильним, тому вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі. 
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами Скаржника, що 
рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. по справі № 904/2280/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відповідача 3 % річних у загальному розмірі 69 233,93 грн. прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а саме специфіки Договірних відносин між сторонами та сталої практики Верховного Суду.
Так, суд першої інстанції в оскаржуваній частині судового рішення застосував положення ст. 254 ЦК України без урахування специфіки триваючих правовідносин сторін та підстав виникнення господарських зобов`язань, а саме п. 2.5 Договору від 01.01.2024 р. 0534-03041-ПД з диспетчерського ( оперативно-технологічного ) управління, яким погоджено чіткий порядок сплати планових платежів та розрахунок за актами приймання-передачі послуг та відсутність продовження строку оплати в разі припадання кінцевої дати сплати на вихідні та неробочі дні, а також висновків щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11.03.2024 р. у справі № 922/1813/23, від 16.05.2024 р. № 910/7012/23.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 99 381,57 грн. та 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. підлягає скасуванню, апеляційна скарга у вказаній частині підлягає задоволенню, а позовні вимоги у частині стягнення основного боргу в розмірі 99 381,57 грн., 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги ПрАТ "НЕК "Укренерго" про відсутність у суду першої інстанції підстав для відстрочення виконання рішення на один рік до 01.09.2026 р., колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач подав заяву про відстрочення виконання рішення на один рік.
В обґрунтування вказаної заяви Відповідач зазначив, що АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших. Від стабільності роботи товариства залежить робота усіх об`єктів Міністерства оборони України, підприємств оборонного комплексу, захисних споруд, хлібозаводів, а це фактично обороноздатність України. Без стабільного розподілу електроенергії не можливе функціонування лікарень, шпиталів, поліклінік, станцій переливання крові, що є критично важливим для нашої країни та усіх українців. Відповідач зазначає, що посилює резерви потужності лікарень і військових частин області, а також забезпечує електроенергією бомбосховища, блокпости, центри прийому переселенців. Нині сили відповідача спрямовані на те, аби забезпечувати стабільну роботу критично важливих об`єктів. Для утримання об`єктів електроенергетики в працездатному стані, нерідко в умовах ризику для життя та здоров`я, співробітниками відповідача постійно виконується комплекс експлуатаційних та відновлювальних робіт. Також зазначає, що при виконанні зазначених робіт товариство несе значні витрати на придбання необхідних матеріалів та обладнання, заробітну плату, застосування автотранспорту, спеціальних машин і механізмів, тощо. Окрім того, через постійні ворожі обстріли Апостолівського, Нікопольського та Криворізького, Павлоградського районів, частина мереж відповідача безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує відновлення, у зв`язку із чим, всі кошти підприємства, в першу чергу, направляються на відновлення роботи мереж з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності нашого регіону.
Також, Відповідач зауважував, що бере участь у відновлювальних роботах по забезпеченню електропостачанням населених пунктів інших областей України, на що спрямовує всі свої матеріальні ресурси, в тому числі і грошові. Починаючи з 24.02.2022 р. вбачається скорочення оплати за послуги з розподілу електроенергії зі сторони споживачів послуг регіону, а також наявність великомасштабних руйнувань електричних мереж товариства (опор ПЛ, проводів, роз`єднувачів, трансформаторних підстанцій, ЛЕП інше) у результаті бойових дій, що призводить до суттєвих економічних (фінансових) втрат товариства на відновлення електричних мереж та призводить до утруднення виконання зобов`язань перед працівниками із виплати заробітної плати, сплати податкових зобов`язань. У ситуації, що склалася наданий час, відповідач отримує листи від контрагентів, у яких повідомляється про неможливість виконання останніми своїх зобов`язань щодо оплати за надані послуги з розподілу електричної енергії з посиланням на настання форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Відповідач звертав увагу, що станом на 01.07.2025 р. дебіторська заборгованість клієнтів складає 797 847 083,97 грн. Також Відповідач просив врахувати сплату ним заборгованості по іншим судовим справам, що також вплинуло на утворення заборгованості по даній справ. 
Позивач проти відстрочки виконання рішення заперечував, зазначаючи, що наведені Заявником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну господарську діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, зауважує, що фінансове становище відповідача є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої Відповідач мав планувати свої видатки. 
Місцевий господарський суд, дійшовши висновку за доцільне відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2280/25 на 12 місяців до 01.09.2025 р. включно, послався на врахування виконання Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" основного зобов`язання ( сплату основної заборгованості ), беручи до уваги наведені вище обставини, а також несвоєчасні розрахунки споживачів та збитки від воєнних дій, а також намір Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" виконувати рішення. При цьому, суд зазначив, що Відповідачем надані достатні докази та наведені переконливі аргументи, які свідчать, що вказані у клопотанні про відстрочення обставини істотно ускладнюють негайне виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2280/25. За таких обставин відстрочення виконання рішення суду для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання судового рішення, Боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання істотно ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення виконання рішення суду та сплати в повному обсязі заборгованості перед Позивачем.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання; заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Згідно з положеннями частин 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до ст. 129 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У Рішенні від 15.05.2019 р. № 2-р (II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України", заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia»", заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04).
Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази щодо цього, які мають бути надані, перш за все, заявником.
Оцінюючи наведені Відповідачем доводи в обґрунтування заявленого ним клопотання про відстрочення виконання рішення суду, судом першої інстанції були враховані наступні обставини, які ускладнюють виконання рішення суду.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших. Від стабільності роботи Товариства залежить робота усіх об`єктів Міністерства оборони України, підприємств оборонного комплексу, захисних споруд, хлібозаводів, а це фактично обороноздатність України. Без стабільного розподілу електроенергії не можливе функціонування лікарень, шпиталів, поліклінік, станцій переливання крові, що є критично важливим для нашої країни та усіх українців. Через постійні ворожі обстріли, частина мереж Товариства безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує відновлення, у зв`язку із чим, всі кошти підприємства, в першу чергу, направляються на відновлення роботи мереж з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності нашого регіону. З 24.02.2022 р. вбачається скорочення оплати за послуги з розподілу електроенергії зі сторони споживачів послуг регіону, а також наявність великомасштабних руйнувань електричних мереж товариства у результаті бойових дій, що призводить до суттєвих економічних (фінансових) втрат товариства на відновлення електричних мереж та призводить до утруднення виконання зобов`язань перед працівниками із виплати заробітної плати, сплати податкових зобов`язань. Діяльність енергетичної інфраструктури Відповідача є надзвичайно важливою для держави. Основним джерелом доходів Відповідача є кошти, які надходять на поточні рахунки на які споживачі електричної енергії, вносять плату за отримані послуги з розподілу електричної енергії. При цьому, у зв`язку із введеним воєнним станом Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 до внесення в неї змін згідно із постановою № 1405 від 29.12.2023 р. була законодавчо встановлена заборона на відключення/обмеження споживання електричної енергії споживачам та нарахування і стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за спожиту електричну енергію. Таким чином, Відповідач не мав жодного впливу на споживачів. яким надавав послуги для стягнення коштів на свою користь. Заборгованість відповідача перед позивачем, виникла, у тому числі, і через несплату на його користь заборгованості споживачами.
Отже, враховуючи виконання Відповідачем основного зобов`язання ( погашення основної суми боргу ), беручи до уваги законодавчі обмеження встановлені для Відповідача у зв`язку з воєнним станом, зважаючи на фінансовий стан Відповідача, пов`язаний із несвоєчасними розрахунками споживачів та збитками від військових дій, намір Відповідача виконувати рішення суду, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку за можливе відстрочення виконання рішення на 1 рік.
Вирішуючи питання строку відстрочки, господарським судом також були враховані законодавчі обмеження, передбачені частиною п`ятою ст. 331 ГПК України ( не більше одного року з дня ухвалення рішення ) та практика Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України, відповідно до якої було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 ст. 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003 р.). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції ( подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 р. у справі № 910/1180/19 ). 
Крім того, постановою Верховного Суду від 13.03.2024 р. у cправі № 904/5899/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про стягнення інфляційної складової в розмірі 21 525 314,38 грн, пені в розмірі 22 629 008,18 грн, штрафу в розмірі 44 429 217,91 грн, залишено без змін постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2023 р. у справі № 904/5899/21 в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 21 525 314,38 грн та в частині відмови у стягненні пені у розмірі 12 312 957,24 грн та штрафу у розмірі 26 537 667,47 грн.
Верховний Суд в указаній постанові зазначив, що вирішуючи у справі питання зменшення розміру штрафних санкцій (пені, штрафу), заявлених до стягнення, у тому числі з власної ініціативи суду, з урахуванням об`єктивних підстав для цього, суд апеляційної інстанції врахував безпекову ситуацію в регіоні, де знаходяться виробничі потужності Відповідача, обставини, які утруднили своєчасність виконання зобов`язань, виконання Відповідачем зобов`язань у повному обсязі та оцінив період прострочення як незначний. Факт погашення, ще до подачі позовної заяви, основного боргу суд оцінив як прояв добросовісності по відношенню до своїх договірних зобов`язань у підприємницьких взаємовідносинах із позивачем. Врахувавши наведене та економічну ситуацію в країні, специфіку покладених завдань на відповідача, обставини виконання відповідачем зобов`язань за договором з незначним простроченням оплати поставленої електричної енергії, а також те, що стягнення максимально можливих розмірів штрафних санкцій підірве фінансовий стан відповідача та зумовить збитковість його діяльності, апеляційний суд виснував про наявність виняткових обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру неустойки.
Також, Верховний Суд зазначив, що діяльність енергетичної інфраструктури Відповідача є надзвичайно важливою для держави, що вбачається на прикладі як минулого, так і поточного років, які характеризуються масованими атаками військовим агресором - російською федерацією на енергетичні об`єкти країни. За загальнодоступною інформацією з офіційних джерел наміри російської федерації й надалі продовжувати ураження енергетичних об`єктів не змінилися, майбутній опалювальний період прогнозується бути не менш складним за минулий, а тому необхідність забезпечення безперебійної роботи енергетичної системи відповідача в умовах воєнного стану є очевидною.
Відповідно, врахувавши вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність виняткових обставин, які істотно ускладнюють вчасне виконання Відповідачем рішення суду та дозволяють задовольнити клопотання Відповідача про його відстрочення.
Як зазначено у постановах Верховного Суду від 28.05.2024 р. у справі № 906/1035/23, від 21.01.2020 р. у справі № 910/1180/19 (пункт 4.12), підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду згідно зі статтею 331 ГПК України та статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" є виняткові обставини, які ускладнюють або виключають виконання рішення, утруднюють чи унеможливлюють його виконання, водночас питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін.
При цьому з наданих доказів вбачається наявність суттєвої дебіторської заборгованості споживачів послуг Відповідача, до яких належать органи державної влади, комунальні підприємства, в тому числі віднесені до об`єктів критичної інфраструктури тощо, що є обставинами, які істотно ускладнюють виконання рішення.
Відстрочення виконання рішення у цій справі надасть ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» можливість вчасно розраховуватись з ПрАТ «НЕК «Укренерго» за отримані послуги і не накопичувати заборгованість та, відповідно, уникнути додаткових витрат з оплати інфляційних втрат та 3% річних, а також судових витрат.
Щодо доводів апеляційної скарги необхідно зазначити, що, дійсно, Позивач є державним стратегічним підприємством від якого також залежить стале функціонування електроенергетичної галузі та електроенергетичної національної безпеки. Водночас, Позивачем не надано доказів наявності збитків, зокрема, і у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем договору у даній справі.
Передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону Боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові претензії зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для боржника уникнення загрози неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань та припинення своєї господарської діяльності, а для стягувача - загрози можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів внаслідок переходу боржника у стан неплатоспроможності.
Відтак, на переконання колегії суддів, відстроченням виконання рішення суду на 12 місяців, господарський суд забезпечив стабільну діяльність Відповідача, як стратегічного підприємства в умовах воєнного стану країни та реальне виконання рішення суду.
Слід зауважити, що надання Відповідачу відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. Затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).
У даному випадку колегія суддів виходить з того, що установлений строк відстрочення в 12 місяців не є надто тривалим та надмірним з огляду на конкретні обставини цієї справи та предмет спору ( стягнення 3% річних та інфляційних втрат ), не перевищує максимально можливий строк, передбачений Кодексом, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду в постанові від 16.04.2018 р. у справі № 920/199/16.
Таким чином, відстрочення виконання рішення суду не порушить інтереси сторін, забезпечить їх баланс, буде співмірним можливості захисту порушеного права Стягувача з можливістю Відповідача забезпечити таке поновлення.
Наведеним спростовуються відповідні аргументи апеляційної скарги.
Водночас, апеляційний суд вважає слушними зауваження Скаржника про те, що військова агресія РФ проти України та несприятлива економічна ситуація - це обставини, які наразі впливають на обидві сторони у процесі їх підприємницької діяльності, проте, наведені Відповідачем обставини, які взяті до уваги судом першої інстанції, свідчать про об`єктивну неможливість негайного виконання рішення суду у даній справі з підстав, які, в тому числу, не залежали від самого Відповідача, та є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення (зокрема, обмеження здійснення господарської діяльності в умовах війни, руйнування внаслідок бойових дій електричних мереж товариства (опор ПЛ, проводів, роз`єднувачів, трансформаторних підстанцій, ЛЕП інше), фінансовий стан Відповідача, забезпечення роботи інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання; оборонного комплексу, захисних споруд тощо).
Поряд з цим, в аспекті наданого відстрочення у виконанні рішення, колегія суддів вважає, що судом враховано інтереси обох сторін: щодо Відповідача - несприятливий матеріальний стан зумовлює неможливість виконання рішення шляхом сплати присудженої суми одним платежем в добровільному порядку, а його примусове виконання утворює ризик арешту рахунків та належного йому майна, що призведе не до стимуляції виконання рішення, а до погіршення платоспроможності через неможливість здійснення господарських операцій, які могли б принести фінансову вигоду для цілей проведення розрахунку, та, як наслідок, перспективу зупинення господарської діяльності; щодо Позивача - захист від знецінення присуджених коштів за час розстрочки може бути здійснений шляхом використання інструментів, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 625 ЦК України, правом на що останній вже скористався.
При цьому варто наголосити, що відстрочено саме присуджені до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат.
До всього цього судом враховується запроваджена в спірний період постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 заборона на відключення/обмеження споживання електричної енергії споживачам та нарахування і стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за спожиту електричну енергію.
Після внесення змін до постанови КМУ від 05.03.2022 р. № 206 постановою № 1405 від 29.12.2023 р. заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, а також на припинення постачання надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати застосовується в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією.
Так, у Дніпропетровській області є територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії ( територіях можливих бойових дій, активних бойових дій ) і які включені до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 р. № 376. На цій території дія мораторію зберігається і досі, що фактично виключає можливість застосування заходів зі стягнення дебіторської заборгованості.
Наразі у межах Дніпропетровської області до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відносяться: Грушівська сільська територіальна громада, Зеленодольська міська територіальна громада; Марганецька міська територіальна громада; Мирівська сільська територіальна громада за винятком с. Вищетарасівка; с. Покровське Покровської сільської територіальної громади; с. Приміське Покровської сільської територіальної громади Нікопольського району; с. Борисівка Червоногригорівської селищної територіальної громади; с. Дмитрівка Червоногригорівської селищної територіальної громади; с. Привільне Червоногригорівської селищної територіальної громади; Великомихайлівська сільська територіальна громада; Маломихайлівська сільська територіальна громада; Новопавлівська сільська територіальна громада; Межівська селищна територіальна громада, Покровська селищна територіальна громада, Слов`янська сільська територіальна громада.
Натомість у випадку наявності можливості на відключення/обмеження споживання електричної енергії споживачам Відповідач, не здійснював би закупівлю електричної енергії для таких споживачів на ринку електричної енергії, не мав би зобов`язань перед оператором системи передачі та оператором системи розподілу з оплати послуг з передачі та розподілу відповідно, тобто не мав додаткових зобов`язань з оплати обсягів електричної енергії, які споживачі продовжують споживати не сплачуючи за них, оскільки фактично надані послуги з передачі електричної енергії, які враховані в тарифі споживачів електричної енергії, Товариство має сплачувати Позивачу не в залежності від того, чи сплатив їх кінцевий споживач постачальнику електричної.
В свою чергу, колегія суддів не може залишити поза увагою ту обставину, що Постачальник універсальних послуг, яким є Відповідач не має можливості нараховувати побутовим споживачам ані штраф, ані пеню, ані 3% річних, ані інфляційні втрати, але при цьому інші учасники ринку (у тому числі і Позивач) застосовують до нього заходи відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.
У даному випадку, при вирішенні питання про відстрочення судом застосовано принципи розумності та справедливості, а також дотримано принцип добросовісності, а тому, з урахуванням встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, слід погодитися з тим, що відстрочення рішення суду строком на 12 місяців не порушить прав Позивача та забезпечить Відповідачу можливість здійснити розрахунки в повному обсязі.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, позаяк надання відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань з посиланням на відповідні докази.
Враховуючи наведене та приймаючи до уваги наявність підстав для відсточення виконання рішення у цій справі на 1 рік, суд апеляційної інстанції знаходить достатньо підстав для відстрочення виконання рішення, з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 р. у справі № 904/2280/25, у частині стягнення основного боргу в розмірі 99 381,57 грн. та 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" аргументи знайшли своє часткове підтвердження, що є підставою для часткового скасування судового рішення місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні основного боргу в розмірі 99 381,57 грн. та 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн., разом з тим у задоволені апеляційної скарги щодо скасування відстрочки виконання рішення суду на 12 місяців до 01.09.2026 р., слід відмовити.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржнику в частині відстрочення виконання рішення суду було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу частково знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду в частині відмови у стягненні основного боргу в розмірі 99 381,57 грн. та 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. зазначеним вимогам не відповідає.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині у даній справі в частині у відмові у стягненні основного боргу в розмірі 99 381,57 грн. та 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. має бути скасоване.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” в частині надання відстрочки виконання рішення суду на 12 місяців до 01.09.2026 р. задоволенню не підлягає.

10. Судові витрати.
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції в оскаржуваній частині і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги Позивача, судові витрати, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" – задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 99 381,57 грн., 3 % річних у розмірі 69 233,93 грн. - скасувати, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та 3% річних задовольнити у повному обсязі. В частині задоволення заяви про відстрочення виконання рішення на 1 рік - рішення суду залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2025 р. у справі № 904/2280/25 в наступній редакції: 
“Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 417 429 662,78 грн. 
В іншій частині позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" ( 49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ідентифікаційний код 23359034 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" ( 01032, м. Дніпро, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227 ) - 99 381,57 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 2 110 817,88 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 140 413,58 грн та судовий збір у розмірі 8 745,37 грн..
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" ( 01032, м. Дніпро, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227) із державного бюджету України судовий збір в розмірі 839 094,63 грн., перерахований згідно платіжної інструкції № В-3319 від 05.05.2025 р., про що видати ухвалу.
Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили. 
Відстрочити виконання рішення суду на один рік до 01.09.2026 року включно.”. 

Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" ( 49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ідентифікаційний код 23359034 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" ( 01032, м. Дніпро, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код 00100227 ) 3 633,60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скаги, про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів та ухвали про повернення судового збору, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 14.04.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус 

Суддя В.Ф. Мороз