ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1045/26 Справа № 188/614/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності      ОСОБА_1 
захисника        Хорошилова І.С.

апеляційну скаргу захисника Хорошилова І.С. на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2026 року щодо

ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП та паспортні дані невідомі, не працюючого 

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, 03.02.2025 року 16 год. 20 хв на 1090 км а/д М-04 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нескладна мова, нестійка постава) і на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, а також відмовився від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Хорошилов І.С. просить оскаржену постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, свідчення свідків, фото/відеофіксація того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota AM3075HO на момент зупинки, при цьому відеозаписомзафіксоване лише спілкування після зупинки, а не сам момент керування.

Зазначає, що протокол був складений співробітниками поліції за підозрою в алкогольному сп`янінні, натомість суд визнав особу винною у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, хоча жодних доказів щодо наркотиків у матеріалах справи (включаючи протокол та рапорт) немає взагалі.
Вказує, що поліцейські порушили Інструкцію із застосування відеореєстраторів, а саме що відеозапис не є безперервним, він складається з 3 розірваних у часі частин, а також, що відео не відображає повної хронології подій та моменту виявлення/фіксування правопорушення.
Наголошує, що згідно із ч. 2 ст. 266 КУпАП, поліцейські зобов`язані спочатку запропонувати пройти огляд на місці зупинки, за допомогою приладу Drager, а тільки лише після відмови або незгоди водія його можуть направити до медичного закладу.
Натомість відеозаписом зафіксовано, що у поліцейських взагалі не було при собі алкотестера, тому вони одразу пропонували їхати до лікарні, що є незаконним. Поліцейський одразу заявив про складання протоколу без пропозиції пройти тест на місці. Без дотримання цієї процедури відмова їхати до лікаря не утворює складу правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та захисника Хорошилова І.С. які, кожен окремо, на задоволенні апеляційної скарги наполягали з викладених у ній підстав, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Так, вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 830656 від 03.02.2025, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом працівника поліції (а.с. 6); відеозаписом з бодікамери працівника поліції (а.с. 7).
Під час апеляційного перегляду встановлено, що співробітниками поліції з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нескладна мова, нестійка хода, - було запропоновано останньому пройти огляд за допомогою алкотестера “Драгер”(час запису 00:07:30 - 00:07:35), на що ОСОБА_1 сказав що буде проходити тест у медичному закладі; надалі працівник поліції роз`яснював ст. 268 КупАП, ст. 63 Конституції України (час запису 00:09:30 — 00:10:10); потім працівник поліції задав питання: “в лікарню будем їхати?” на що ОСОБА_1 , відповів: “не будем їхати”(час запису 00:10:10 — 00:10:15); також було роз`яснення санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення. Факт відмови від огляду відповідно до вимог ст. 266 КУпАП зафіксовано за допомогою бодікамери поліцейського.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими виходячи з наступного. 
Так, доводи апелянта щодо недоведеності факту керування транспортним засобом суперечать матеріалам справи. Факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 об`єктивно підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №830656, який складено компетентною посадовою особою відповідно до вимог ст. 256 КУпАП. Крім того, на наявних відеозаписах з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_1 під час спілкування безпосередньо на місці зупинки, поруч із транспортним засобом, не заперечував факт керування ним, а навпаки вступав у діалог щодо причин зупинки та своїх подальших дій у статусі водія. Посилання захисника на відсутність відеозапису самого моменту руху автомобіля не є безумовною підставою для закриття провадження, оскільки чинне законодавство не містить імперативної вимоги щодо обов`язкової відеофіксації безпосередньо процесу керування. 
Щодо доводів про фрагментарність відеозапису та порушення Інструкції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. Відеозапис, долучений до матеріалів справи, фіксує ключові юридично значимі факти: виявлення у водія ознак сп`яніння, роз`яснення йому прав та процедури огляду, а також чітку та недвозначну відмову особи від проходження медичного огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Переривання відеозапису не спростовує факту вчинення правопорушення.
Критично оцінюються доводи захисника про порушення ч. 2 ст. 266 КУпАП (послідовності пропозицій огляду). Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується дослідженим відеозаписом, поліцейські діяли в межах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (Наказ МВС/МОЗ №1452/735). Водію було запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Драгер", від чого він відмовився. Наступна пропозиція проїхати до медичного закладу є логічним і законним кроком з боку поліцейських у разі відмови водія від проходження тесту на місці (п. 7 Розділу І Інструкції). Той факт, що ОСОБА_1 спочатку погодився поїхати до лікарні, але після виклику транспорту для супроводу в останню мить відмовився, повністю формує об`єктивну сторону правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП — відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Щодо посилання апелянта на зазначення в мотивувальній частині постанови суду слова "наркотичного" сп`яніння замість "алкогольного", суд апеляційної інстанції вважає це очевидною опискою, допущеною судом першої інстанції, оскільки вона має місце лише в одному реченні в абз. 5 мотивувальної частини постанови, натомість у решті тексту зазначено саме про “алкогольне” сп`яніння. 
Ця помилка має технічний характер, не впливає на правильність правової кваліфікації дій водія, оскільки ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від його виду (алкогольне, наркотичне чи інше), та не є підставою для скасування законного та правильного по суті судового рішення.
Стандарт доведення «поза розумним сумнівом», дотримано повністю. Сумніви, на які посилається апелянт, є штучно створеними та повністю спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які є безстороннім фіксатором подій. Відповідно, принцип тлумачення сумнівів на користь особи тут не застосовується, оскільки об`єктивних сумнівів у факті керування (контролю над активованим джерелом підвищеної небезпеки) та відмові від проходження огляду немає.
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, дав належну правову оцінку доказам, зокрема відеозапису з бодікамер поліцейських, який є безперервним та чітко фіксує момент відмови. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано правильно. Адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеня його вини.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Хорошилова І. С. — залишити без задоволення.
Постанову  Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, — залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду  А. А. Мазниця