ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2026 р. Справа№ 910/7247/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Тарасенко К.В. 
Сибіги О.М. 

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 (повний текст рішення підписано 26.09.2025)

у справі №910/7247/25 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс»
про стягнення 134 629,34 грн

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» про стягнення 134 629,34 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №Вп-26659-Об в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, внаслідок чого за відповідачем за період з січня 2023 року по квітень 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 112 996,52 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 14 981,00 грн, 3% річних у розмірі 4 235,09 грн та пеню у розмірі 2 416,73 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» заборгованість у розмірі 112 996,52 грн., інфляційні втрати у розмірі 14 981,00 грн, 3% річних у розмірі 4 235,09 грн., пеню у розмірі 2 416,73 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» 20.10.2025 звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 17.10.2025, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Просив поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги та зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішення по справі №910/10324/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про визнання недійсним договору з дати його укладення.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Зокрема, скаржник зазначив, що судом проігноровано докази, які підтверджують той факт, що Відповідач не здійснював господарську діяльність за адресою, вказаною в Договорі - м. Київ вул. Вишгородська буд. 4, що підтверджується бухгалтерською довідкою №1 від 15.07.2025, а також не надав відповідної належної правової оцінки інформаційній довідці з Єдиного державного реєстру речових прав, яка чітко підтверджує факт відсутності у Відповідача за вказаною адресою будь якого нерухомого майна, що давало би правові підстави для здійснення господарської діяльності вказаною адресою.
Також відповідач вважає, що позивач скоріш за все фіктивно відправляв на адресу відповідача первинні бухгалтерські документи, які начеб-то підтверджують надання послуг відповідачу, а протоколи, які надані на підтвердження відправки документів в електронну систему документообігу М.Е.Doc, містять графу для адреси електронної пошти, яка або не заповнена, або заповнена з зазначенням електронної адреси, яка не належить відповідачу.
Додатково відповідач повідомив, що ним подано до Господарського суду міста Києва позов про визнання спірного договору недійсним та судом відкрито провадження у справі №910/10324/25, що на думку відповідача спростовує обґрунтування суду першої інстанції у цій справі, що договір не оскаржувався.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/7247/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Тарасенко К.В., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі № 910/7247/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25 без повідомлення (виклику) учасників справи. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/7247/25. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25 до закінчення його перегляду у апеляційному порядку.
30.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач заперечив проти доводів скаржника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також заперечив проти клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/10324/25.
03.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7247/25.
04.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь відповідача на відзив позивача на апеляційну скаргу, в якій відповідач заперечив проти доводів позивача та просив апеляційну скаргу задовольнити. 
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX, Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, тобто до 04 травня 2026 року.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, справа №910/7247/25 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» про зупинення провадження у справі.
Скаржник у своїй апеляційній скарзі просив зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішення по справі №910/10324/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про визнання недійсним договору з дати його укладення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 у справі №910/10324/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продлогістикс" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" про визнання договору № Вп-26659-Об про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 02.01.2023 недійсним у задоволенні позову відмовлено. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.
А тому відсутні підстави для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» про зупинення провадження у справі.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 02.01.2023 між відповідачем (далі - Замовник) та позивачем (далі - Виконавець) укладено Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів №Вп-26659-Об (далі - Договір) відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відходів (далі - ТПВ), що утворюються на об`єкті Замовника (прод.маг), що знаходиться за фактичною адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 4, а Замовник зобов`язується прийняті і своєчасно оплачувати послуги. (п.1.1. Договору)
Кількість ТПВ, яке підлягає вивезенню за домовленістю сторін (по факту утворення ТПВ) 14,2 м3 в місяць. (п.1.2. Договору)
Відповідно до п.2.1. Договору тариф на послуги, які передбачені п.1.1. цього Договору та надаються КП «Київкомунсервіс», встановлено розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у редакції розпорядження начальника Київської міської військової адміністрації від 31.08.2022 №638.
Тариф на послуги за цим Договором становить 284,20 грн з ПДВ за 1 м3 в місяць - 4035,59 грн з ПДВ.
Згідно з п.2.3. Договору оплата послуг за цим Договором, у розмірі, що вказаний у п.2.1. даного Договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється Замовником щомісячно, до 20го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.
Відповідно до п.2.5. Договору за результатами наданих послуг Виконавець направляє Замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладу. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним.
Сторони можуть фіксувати факти здійснення господарських операцій за Договором шляхом ведення первинних документів в електронному вигляді, у зв`язку з чим сторони визнають всі первинні бухгалтерські документи за Договором в електронному вигляді, які були виконані, опрацьовані, відправлені, передані, отримані для зберігання, використання, знищення електронних документів, які виконуються із застосування перевірки цілісності з підтвердженням факту отримання таких документів в процесі здійснення господарської діяльності сторін через систему електронного документообігу M.E.Doc, поданих в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису, як оригінал. (п.2.5.1. Договору)
Договором передбачено, що Замовник зобов`язаний:
- здійснювати 100% оплату послуг на умовах, зазначених у п.2.3. та п.2.5 Договору; (п.3.9. Договору)
- сповіщати Виконавця про будь-які зміни в реквізитах на протязі 15 календарних днів з моменту їх настання; (п.3.10. Договору)
- письмово інформувати Виконавця про зміну власника/користувача об`єкта нерухомого майна, припинення діяльності а зміну інших умов, що можуть призвести до неналежного виконання даного договору Сторонами, протягом 30 календарних днів від дня настання такої події. (п.3.12. Договору)
Пунктом 5.2. Договору встановлено, що за прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
Згідно з п.5.3. Договору при невиконанні п.3.12. Договору Замовником. Надані Виконавцем послуги за цим Договором, у випадку припинення діяльності Замовника, зміни його місця знаходження, зміни власника/користувача об`єкта нерухомого майна, тощо, що булі здійсненні Замовником, але на момент такого виконання не були повідомлені Виконавцю, підлягають оплаті Замовником в повному обсязі.
Сторони домовились, що будь-яка позовна давність по даному Договору встановлюється тривалістю у 5 років. (п.9.5. Договору)
Цей Договір вступає в силу та діє до 31.12.2023. (п.8.1. Договору)
Пунктом 8.3. Договору передбачено, що відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладення цього Договору, а саме з 02.01.2023.
В разі, якщо жодна із сторін протягом 15 календарних днів до закінчення строку дії цього Договору не заявить в письмовій формі (шляхом надсилання рекомендованого листа) про свій намір припинити дію даного Договору та припинення дії Договору не буде оформлене сторонами належним чином, то строк дії цього Договору, вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік. (п.8.2. Договору)
Доводи відповідача про те, що підписаний з боку позивача Договір на адресу відповідача не надходив; відповідач у спірний період не здійснював діяльність за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 4 та фактично Договір №Вп-26659-Об від 02.01.2023 не укладався, судом обґрунтовано відхилено, оскільки доданий до матеріалів справи Договір №Вп-26659-Об від 02.01.2023 підписаний представниками позивача та відповідача, а також містить печатки підприємств та в судовому порядку не визнавався недійсним, крім того до матеріалів справи додано підписану відповідачем заяву-лист із інформацією для оформлення Договору, зокрема із зазначенням ідентифікаційного коду, найменуванням, юридичною та фактичною адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача, виду діяльності, площі та контактними даними.
Також до матеріалів справи додано заяву-лист відповідача із наданою інформацією для оформлення Договору, де зазначено фактичну адресу відповідача м. Київ, вул. Вишгородська, 4 та юридичну адресу м. Київ, вул. Межова, 23Б, офіс 1.
Крім того, у вказаній заяві також зазначено електронну адресу для укладання договору mayavd@ukr.net.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Укладений між сторонами договір №Вп-26659-Об від 02.01.2023 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
На виконання умов Договору за період з січня 2023 року по квітень 2025 року відповідачу було надано послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 112 996,52 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг та рахунками на оплату.
Оскільки, умовами Договору передбачено можливість направлення первинних документів в електронному вигляді через систему електронного документообігу, позивачем за допомогою програми «M.E.Doc» здійснювалось направлення вищевказаних документів відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами руху документів/звітів та пов`язаних з ними повідомлень/квитанцій із зазначенням, зокрема, назв документів, що надсилались; дати та часу їх відправки/прийому та доставки; відомостей щодо накладення електронного цифрового підпису та інформації про відправника та одержувача, а також відмітками про те, що документи доставлено контрагенту.
Проте, судом встановлено, що вказані акти не підписані зі сторони відповідача, послуги за Договором за спірний період на суму 112 996,52 грн відповідачем не оплачені.
Колегія суддів відхиляє твердження відповідача, що позивач скоріш за все фіктивно відправляв на адресу відповідача первинні бухгалтерські документи, які начеб-то підтверджують надання послуг відповідачу, а протоколи, які надані на підтвердження відправки документів в електронну систему документообігу М.Е.Doc, містять графу для адреси електронної пошти, яка або не заповнена, або заповнена з зазначенням електронної адреси, яка не належить відповідачу, виходячи з наступного.
Як вже зазначалось вище, в заяві на оформлення договору на надання послуг з вивезення побутових відходів відповідач зазначив електронну адресу для укладання договору mayavd@ukr.net, яка зазначена в протоколах руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій як електронна пошта отримувача посилань, що спростовує твердження відповідача.
В силу ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Судом встановлено, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за вищевказаними документами є таким, що настав.
Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань отримані послуги за виставленими рахунками не оплатив, акти надання послуг не підписав.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що у випадку не отримання відповідачем будь-яких первинних документів щодо наданих послуг за Договором, зазначене не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату наданих послуг, оскільки умовами Договору встановлено фіксовану вартість таких послуг та строк їх оплати.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензіями щодо сплати заборгованості.
Відповіді на вказані претензії матеріали справи не містять, так само як і не містять доказів оплати заборгованості.
Оскільки, наявність заборгованості підтверджено наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів її оплати, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 112 996,52 грн.
Колегія суддів апеляційного суду не приймає доводи скаржника, що судом проігноровано докази, які підтверджують той факт, що Відповідач не здійснював господарську діяльність за адресою, вказаною в Договорі - м. Київ вул. Вишгородська буд. 4, що підтверджується бухгалтерською довідкою №1 від 15.07.2025, а також не надав відповідної належної правової оцінки інформаційній довідці з Єдиного державного реєстру речових прав, яка чітко підтверджує факт відсутності у Відповідача за вказаною адресою будь якого нерухомого майна, що давало би правові підстави для здійснення господарської діяльності вказаною адресою, виходячи з наступного.
Такого поняття, як "юридична адреса", у законодавстві України немає, це суто ділова лексика. Натомість ст. 93 Цивільного кодексу України містить визначення поняття "місцезнаходження юридичної особи".
Так, відповідно до положень наведеної норми місцезнаходження юридичної особи - це фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
Тобто місцезнаходження (або так звана юридична адреса) підприємства - це або адреса головного офісу, або адреса, наприклад, виробничого цеху.
Суб`єкт господарської діяльності має право самостійно визначити своє місцезнаходження та внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі в тексті - ЄДР/Реєстр), оскільки відомості про місцезнаходження компанії обов`язково є в ЄДР (п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).
Отже, місцезнаходженням відповідача відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є м. Київ, вул. Межова, буд. 23-Б, офіс 1.
Разом з тим, діюче законодавство не забороняє юридичним особам укладати договори оренди нерухомого майна або отримувати в користування нерухоме майно на підставі цивільно-правових договорів.
В свою чергу, належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, щодо відсутності здійснення відповідачем діяльності за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 4 матеріали справи не містять, так само як і не містять доказів повідомлення позивача у встановленому Договором порядку про припинення діяльності відповідача, зміни його місця знаходження, зміни власника/користувача об`єкта нерухомого майна, тощо.
Надана відповідачем до матеріалів справи бухгалтерська довідка №1 від 15.07.2025 не є належним та допустимим доказом, оскільки вказана довідка складена відповідачем одноособово та не є первинно-обліковим документом.
Доказів повідомлення відповідачем позивача про припинення дії Договору у порядку встановленому Договору матеріали справи також не містять.
Колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача, що судом першої інстанції не враховано відкриття провадження у справі №910/10324/25 за позовом відповідача до позивача про визнання спірного договору недійсним, оскільки на момент ухвалення рішення у справі, що переглядається, вказаний договір був чинним.
Крім того, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 у справі №910/10324/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продлогістикс" до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" про визнання договору № Вп-26659-Об про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 02.01.2023 недійсним у задоволенні позову відмовлено. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.
Щодо заявлених позивачем до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, судом встановлено наступне.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).
Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат, 3% річних та пені, та враховуючи межі заявлених позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 14 981,00 грн, 3% річних у розмірі 4 235,09 грн та пеню у розмірі 2 416,73 грн.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог позивача та приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Продлогістикс» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/7247/25.
5. Матеріали справи №910/7247/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України 

Головуючий суддя О.В. Тищенко 

Судді К.В. Тарасенко

О.М. Сибіга