Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/556/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Федишина І.В.,
за участі секретаря судового засідання Панасюк Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № 3201 від 12.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.01.2026 суб`єктом владних повноважень було видано розпорядження № 1/1950 від 28.01.2026, в якому містилася вимога здійснити оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 – працівників СТ «Домашній хліб Поділля». 29.01.2026 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол № 82 про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 , яка обіймає посаду інспектора з кадрів та відповідальна за ведення військового обліку в СТ «Домашній хліб Поділля», інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно з протоколом, правопорушення полягало в тому, що посадова особа нібито не організувала в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечення прибуття військовозобов`язаних ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після отримання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1/1/950 від 28.01.2026 про оповіщення та прибуття зазначених осіб до відділу 28.01.2026 о 12 год. 00 хв., а також не здійснила належного контролю за прибуттям. 09.02.2026 суб`єкту владних повноважень було надано пояснення ОСОБА_1 , в якому було зазначено про стан виконання розпорядження та фактичну об`єктивну неможливість здійснення оповіщення працівників у встановленому порядку. Незважаючи на це, 12.02.2026 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_5 розглянуто матеріали справи та винесено постанову № 3201, якою встановлено, що ОСОБА_1 нібито порушила п. 34 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.05.2022 № 1487, та абз. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в зв`язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн.
Вважає постанову незаконною та що розгляд справи був необ`єктивним, без врахування її пояснень та встановлення дійсних обставин справи, які, на її думку, вказують на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення. Зокрема, позивач вказує, що розпорядження №1/1/950 про оповіщення військовозобов`язаних видане 28.01.2026 і строк його виконання визначено до 12:00 год. 28.01.2026, що не залишало достатнього часу для належної організації дій та оформлення необхідних документів у встановленому порядку. Незважаючи на це, на виконання розпорядження було видано наказ від 28.01.2026 про оповіщення працівників щодо виклику. В межах своєї компетенції вона вчинила усі можливі дії і заходи на виконання вказаного розпорядження, однак, через вкрай короткі строки його виконання, фізично виконати розпорядження відділу РТЦК не було можливості. Крім того, розпорядження видано у відношенні осіб, які не перебувають на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки ОСОБА_3 працює в Старокостянтинівському підрозділі товариства і там же перебуває на обліку. Аналогічно ОСОБА_2 працює у Вовковинецькому підрозділі товариства і там же перебуває на обліку, про що і було повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_5 . Щодо ОСОБА_4 , то останній перебував у відпустці, в зв`язку з чим було здійснено повідомлення працівника у відповідності до вимог абз. 2 п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.05.2022 № 1487, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення. Проте відповідачем проігноровано пояснення ОСОБА_1 , не надано жодних доказів на підтвердження наявності вини в діях чи бездіяльності позивача. За таких обставин вважає, що її провини у цьому немає, тому притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є незаконним.
Позивач вказує, що постанова № 3201 від 12.02.2026 є незаконною та підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що є необґрунтованою, протиправною, винесена з порушенням особистих прав та чинного законодавства України.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відеоконференція з представником позивача не проводилась внаслідок технічної несправності засобів зв`язку. 
Представник відповідача та третьої особи, належно повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом завчасного доставлення судової повістки до електронного кабінету, в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали та про причини неявки суд не повідомили. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановою № 3201 в справі про адміністративне правопорушення від 12.02.2026 на позивача накладено штраф у розмірі 34000 грн. за порушення ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вбачається зі змісту постанови, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 82 від 29.01.2026 29.01.2026 об 11 год. 35 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 виявлено, що посадова особа ОСОБА_1 , будучи інспектором з кадрів СТ «Домашній хліб Поділля», яка відповідає за ведення військового обліку, не організувала під час мобілізації у встановленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації після отримання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.01.2026 № 1/1/950 про оповіщення військовозобов`язаних та прибуття на 12 год. 00 хв. 28.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_6 , не здійснила належного оповіщення, чим порушила п. 34 постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та абз. 7 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови № 3201, складеної 12.02.2026 в справі про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.
Згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно статті 248 Кодексу України про адміністративні розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В силу статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами частин другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває.
Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено про проведення загальної мобілізації.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення як порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 за № 36/41381.
Згідно пункту 3 розділу ІІ Інструкції № 3 в протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол (пункт 6 розділу ІІ Інструкції № 3).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої: «постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень».
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Такі висновки узгоджується з правовими позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.
Судом встановлено, що наведене в оскаржуваній постанові формулювання адміністративного правопорушення, яке суб`єкт владних повноважень вважав доведеним, не підтверджується відповідними доказами, відтак не відображає дійсних обставин справи.
Крім цього, розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 проведено формально, з порушенням вимог ст. 280 КУпАП, без повного, об`єктивного і неупередженого з`ясування усіх обставин справи, які мали значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Аналізуючи дії ОСОБА_1 на предмет їх відповідності вимогам пп. 34, 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а відтак наявності, чи відсутності з її боку порушень, суд враховує наступне.
Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами підтверджується та обставина, що розпорядження № 1/1/950 щодо оповіщення військовозобов`язаних видане 28.01.2026, отримано ОСОБА_1 28.01.2026. В отриманому розпорядженні вимагалось оповістити військовозобов`язаних працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про їх виклик на 12:00 год. 28.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 надала відповідь та докази на розпорядження №1/1/950 щодо здійснення оповіщення військовозобов`язаних та забезпечення їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Повідомленням № 8 від 28.01.2026 голова СТ «Домашній хліб Поділля» на виконання розпорядження від 28.01.2026 № 1/1/950 щодо здійснення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів з метою проходження ВЛК, з числа працівників СТ «Домашній хліб Поділля» повідомив, що згідно наказу (розпорядження) № 3 про прийняття на роботу від 13.01.2023 ОСОБА_3 з 14.01.2023 прийнятий на роботу у відділ транспорту в Старокостянтинівський підрозділ товариства, там же перебуває на військовому обліку; згідно наказу (розпорядження) № 5-0000000075/62-к про прийняття на роботу від 31.08.2016 ОСОБА_2 з 01.09.2016 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів у Вовковинецький підрозділ товариства, там же перебуває на військовому обліку; ОСОБА_4 , водій автотранспортних засобів, перебуває у відпустці без збереження заробітної плати в зв`язку із сімейними обставинами тривалістю 13 календарних днів із 19 січня 2026 року по 30 січня 2026 року згідно наказу № 16.01./2026, і відповідно до накладної № 3100200233749 від 28.01.2026 та опису вкладення цінного листа, на адресу ОСОБА_4 надіслано наказ про оповіщення.
Як встановлено в судовому засіданні, військовозобов`язані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не перебувають у трудових відносинах з Красилівським підрозділом СТ «Домашній хліб Поділля». Відтак на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебувають, про що головою СТ «Домашній хліб Поділля» негайно, в день отримання розпорядження про оповіщення повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Що стосується оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_4 то, як встановлено в судовому засіданні, його оповіщення здійснювалось також негайно, в день отримання розпорядження про оповіщення шляхом надіслання наказу про оповіщення через Укрпошту в зв`язку з перебуванням його у відпустці.
За правилами п. 47 абз. 4 Порядку, керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні.
Слід зазначити, що положення п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачають обов`язок здійснювати контроль за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_6 . Аналізуючи дії ОСОБА_1 на відповідність вказаним вимогам Порядку, суд враховує, що строк виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 був встановлений нереальний для його належного виконання: з 28.01.2026 на 12-00 год. 28.01.2026.
Встановлені в ході судового розгляду обставини справи вказують на те, що в строки, зазначені в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 , забезпечити прибуття зазначених у ньому військовозобов`язаних фізично не вбачалось можливим. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_1 виконано всі необхідні дії для виконання цього розпорядження. Відтак не вбачається умисного невиконання або недбалого виконання ОСОБА_1 вимог такого розпорядження, а також причинно-наслідкового зв`язку між ними та неприбуттям військовозобов`язаних ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на 12:00 год. 28.01.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Правова оцінка обставинам справи і діям ОСОБА_1 на предмет того, чи є вони протиправними та винними і, чи саме вони є наслідком неприбуття військовозобов`язаних за викликом, дає підстави суду для висновку, що вини позивача в неприбутті військовозобов`язаних о 12-00 год. 28.01.2026 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 немає, оскільки це зумовлено не бездіяльністю ОСОБА_1 , а іншими об`єктивними причинами, незалежними від її волі. Відтак, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у її діях відсутній.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази в справі.
Проте, відповідачем цих вимог закону не дотримано, позаяк всупереч ст.77 КАС України доказів до суду про це не подано, не надіслано до суду також відзиву на позов.
Таким чином, справу відносно ОСОБА_1 розглянуто без додержання вимог стст. 278-279,280 КУпАП. А саме, не враховано пояснень ОСОБА_1 , не з`ясовано усіх дійсних обставин справи та причин неможливості прибуття військовозобов`язаних за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що потягло за собою постановлення необґрунтованого та незаконного рішення (постанови), позаяк т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_5 не встановив, чи була в ОСОБА_1 об`єктивна спроможність виконання розпорядження №1/1/950 і припустився хибного висновку про те, що позивач умисно порушила обов`язок, визначений пп. 2, 34, 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, через що незаконно притягнув останню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем, всупереч положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, за яке оскаржуваною постановою її притягнуто до адміністративної відповідальності. В зв`язку з цим оскаржувана постанова є незаконною, а тому підлягає скасуванню.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з суттєвими порушеннями норм КУпАП та ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 665,60 грн., відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України мають бути відшкодовані позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Керуючись стст. 7, 210-1, 245, 251, 252, 254, 256, 268, 279, 280 КУпАП, стст. 2, 3, 5, 6, 9, 12, 19, 20, 22, 25-27, 71, 72, 77, 79, 132, 143, 241, 243, 246, 255, 286, 292-297 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковника ОСОБА_5 № 3201 від 12.02.2026 в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .  

Суддя	  	І.  В.  Федишин