П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/23520/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
16 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Канигіної Т.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на відстрочку від призову, оскільки неповно з`ясував фактичні обставини справи, не надав належної оцінки поданим доказам, зокрема щодо відсутності факту завершення попереднього рівня вищої освіти, та безпідставно ототожнив сам факт відрахування з порушенням послідовності здобуття освіти, тоді як позивач фактично здобуває перший (бакалаврський) рівень вищої освіти після отримання повної загальної середньої освіти, що відповідає вимогам пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а відтак має право на відстрочку від призову.
Ухвалою від 10.02.2026 Сьомим апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження у справі та запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу. Цією ж ухвалою справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
16.02.2026 до Сьомого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив, згідно якого останній заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що рішення комісії про відмову у наданні відстрочки прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначені законом, з урахуванням поданих позивачем документів, які не підтверджують наявність підстав для відстрочки, зокрема у зв`язку з порушенням послідовності здобуття освіти, що встановлено за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а відтак підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
13.03.2026 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких останній вкотре наголошує на наявності у нього права на відстрочку від призову як здобувача вищої освіти, обґрунтовує дотримання послідовності здобуття освіти, а також просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу в.о. ректора Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова від 17.08.2023р. №304 ОСОБА_1 було відраховано зі складу здобувачів вищої освіти ВНМУ ім. М.І.Пирогова медичного факультету №1 спеціальності 222 “Медицина”.
01.09.2023 наказом 915/ст позивача зараховано на перший курс (бакалаврський) на денну форму здобуття освіти до Поліського національного університету на спеціальність 141 “Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка” Поліського національного університету, де позивач почав здобувати перший (бакалаврський) рівень вищої освіти.
Позивачем була отримана довідка про здобувача освіти за даними ЄДЕБО №670697 від 14.07.2025, в якій вказано, що ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
15.07.2025 позивач звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
За наслідком розгляду цієї заяви позивача, Комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколом від 22.07.2025р. №106 було прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу у зв`язку з відсутністю для цього правових підстав. Зокрема, відповідач вважає, що за змістом наданої позивачем Довідки про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти № 670697 від 14.07.2025, ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, яка визначена частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" під час поточного навчання, що в цьому разі не надає йому права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Вважаючи відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період протиправною, позивач звернувся до суду.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що в контексті положень п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та Порядку № 560, для прийняття комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період рішення по суті заяви військовозобов`язаної особи, документом, який підтверджує дотримання послідовності здобуття освіти, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. Тобто перелік документів, які вимагаються для розгляду комісією при ТЦК та СП питання про надання відстрочки від призову в спірному випадку обмежується довідкою ЄДЕБО, правомірність видачі якої відповідним органом та правильність даних, зазначених у ній, не належить до компетенції Комісії. 
А оскільки надана позивачем довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 14.07.2025 № 670697 містить інформацію про те, що позивач порушує послідовність здобуття освіти відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України “Про освіту”, тому суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність винесеного відповідачем рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову під час мобілізації.
Додатково суд першої інстанції зазначив, що позивач не позбавлений права повторно ініціювати питання про надання йому відстрочки після внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо відсутності порушення послідовності здобуття освіти.
Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно із приписами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Частинами першою, другою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, що неодноразово продовжувався.
Строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України і діє, зокрема, на момент розгляду цієї справи.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі Закон № 3543-XII).
Водночас підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Законом № 3543-XII.
Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
За змістом положень ч.ч. 7, 8 ст. 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 (далі ? Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки регламентовано Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. п. 56, 57 вказаного Порядку відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п. 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Так, Додаток 5 цього Порядку визначає, що документами, що підтверджують право на відстрочку відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII є: 
для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, а також докторантів - довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти;
для осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, - довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури, довідка закладу охорони здоров`я про прийняття на посаду лікаря (фармацевта/провізора)-інтерна певної спеціальності або довідка закладу охорони здоров`я про проходження практичної частини підготовки в інтернатурі як лікар (фармацевт/провізор)-інтерн за кошти фізичних (юридичних) осіб.
Додатком 9 до зазначеного Порядку затверджено форму довідки, яка формується за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти та має підтверджувати статус здобувача вищої освіти, а також на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти формувати висновок щодо того, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".
Відповідно до п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7.
Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
Як підтверджується матеріалами справи, 15.07.2025 позивач звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
За наслідком розгляду зави позивача, Комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 протоколом від 22.07.2025р. №106 було прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу у зв`язку із порушенням послідовності здобуття освіти, яка визначена частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту" під час поточного навчання, що підтверджено Довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти № 670697 від 14.07.2025.
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що право на відстрочку від призову мають ті особи, які здобувають рівень освіти вищий, ніж той, який вони здобули раніше, виходячи з градації рівнів освіти, яка встановлена частиною 2 статті 10 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VIII "Про освіту" (далі – Закон №2145-VIII).
Пунктом 23 ч. 1 ст. 1 Закону № 2145-VIII визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Слід звернути увагу на конструкцію норми пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII, а саме: призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і "здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності", визначеній частиною другою статті 10 Закону № 2145-VIII.
Водночас, за змістом вищенаведених норм Закону № 3543-XII та Порядку № 560 для прийняття комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період рішення по суті заяви військовозобов`язаної особи, документом, який підтверджує дотримання послідовності здобуття освіти, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (ЄДЕБО).
Тобто перелік документів, які вимагаються для розгляду комісією при ТЦК та СП питання про надання відстрочки від призову на підставі абзацу 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII, передбачає обов`язкову наявність довідки ЄДЕБО, а правомірність видачі такої довідки відповідним органом та правильність даних, зазначених у ній, не належить до компетенції Комісії.
Колегія суддів виходить із того, що під час розгляду заяви позивача про надання відстрочки відповідач був зобов`язаний діяти виключно в межах наданих йому повноважень, на підставі тих документів та відомостей, які визначені законом як належні для підтвердження права на відстрочку. У спірних правовідносинах таким документом є саме довідка про здобувача освіти, сформована за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, яка у даному випадку містила однозначну інформацію про те, що позивач порушує послідовність здобуття освіти.
За таких обставин Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_3 не була наділена повноваженнями самостійно перевіряти правильність відомостей, внесених до ЄДЕБО, переоцінювати зміст відповідної довідки, встановлювати інші фактичні обставини освіти позивача поза межами даних офіційного державного реєстру чи фактично підміняти собою органи, уповноважені на адміністрування та коригування відомостей у цій базі.
При цьому доводи апелянта про те, що він фактично здобуває перший (бакалаврський) рівень вищої освіти після отримання повної загальної середньої освіти, а тому не порушує послідовності здобуття освіти, не можуть бути покладені в основу висновку про протиправність оскаржуваного рішення, оскільки такі твердження самі по собі не спростовують відомостей, що містилися у довідці ЄДЕБО станом на момент звернення позивача із заявою про надання відстрочки та на момент прийняття спірного рішення Комісією.
Колегія суддів зазначає, що предметом перевірки у цій справі є правомірність рішення Комісії про відмову у наданні відстрочки з огляду на наявні у неї на час прийняття такого рішення документи та відомості, а не правильність внесення інформації до ЄДЕБО чи вирішення питання про наявність підстав для зміни відповідних даних у цій базі. Отже, за відсутності у матеріалах справи доказів того, що на момент прийняття відповідачем рішення від 22.07.2025 №106 у ЄДЕБО були відсутні відомості про порушення позивачем послідовності здобуття освіти або що такі відомості були виправлені в установленому порядку, підстав вважати дії та рішення відповідача неправомірними, - немає.
Також колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки доказам. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції встановив усі обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, дослідив подані сторонами докази, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, розглядаючи заяву позивача, діяв відповідно до вимог Закону №3543-ХІІ та Порядку №560.
Сам по собі факт відрахування позивача з одного закладу вищої освіти та подальшого зарахування на навчання до іншого закладу не є визначальним для вирішення цього спору поза оцінкою відомостей, що містяться у довідці ЄДЕБО, оскільки саме така довідка визначена законодавцем як належний та достатній документ для підтвердження права на відстрочку за відповідною підставою. Відтак, до моменту внесення змін до ЄДЕБО у встановленому порядку Комісія була зобов`язана виходити саме з тих даних, які містилися у сформованій довідці.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а оскаржуване рішення Комісії прийнято у межах компетенції, на підставі та у спосіб, що передбачені законом.
Посилання апелянта на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 26.11.2025 у справі № 160/29658/24, колегією суддів оцінюються критично, оскільки предметом спору у тій справі було не питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а оскарження рішень (дій) Міністерства освіти і науки України пов`язаних із внесенням змін до даних, що містяться в ЄДЕБО, щодо порушення особою черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України від 05 вересня 2017 року N 2145-VIII "Про освіту".
Тобто, обставини у справі №160/29658/24, яка розглядалась Верховним Судом, не є релевантними до обставин цієї справи, оскільки в них різні предмети спірних правовідносин.
При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що до Єдиної державної електронної бази з питань освіти були внесені зміни щодо відсутності порушень позивачем черговості здобуття освіти, як і те, що позивач ініціював питання внесення відповідних змін чи оскарження дій Міністерства освіти і науки України про відмову у внесенні таких змін.
В даному випадку позивач не позбавлений права повторно ініціювати питання про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII після внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо відсутності порушення послідовності здобуття освіти. 
Отже, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Канигіна Т.С.