Справа № 604/71/26
Провадження № 2/604/207/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі 
головуючого судді Сидорак Г.Б.,
за участю секретаря судового засідання Феньо О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, -
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Скиба В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних в сумі 12922,16 грн та 64301,28 грн інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 25.01.2022 до 01.01.2026, посилаючись на те, що відповідач не сплатила борг згідно з виконавчим листом №604/261/19 від 04.03.2022 року, рішення суду не виконане. Добровільно відповідач борг не погасила, чим порушує майнові права позивача. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 19064,96 грн. Також, представник позивача просить стягнути із відповідача понесені судові витрати, які складаються із витрат зі слати судового збору та витрати на правничу допомогу.
Позивач позов обґрунтовує позов тим, що з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто 108325,00 грн та 1083,25 грн судовий збір на підставі постанови Тернопільського апеляційного суду від 24.01.2022 року. Даний борг не сплачено та 04.03.2022 року виконавчий лист № 604/261/19 подано на примусове виконання постанови до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Снігура О.Ю. Останнім відкрито виконавче провадження № 697763007 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 108325,00 грн та 1083,25 грн сплаченого судового збору.
Станом на 01.01.2026 року ОСОБА_2 борг згідно виконавчого листа № 604/261/19 від 04.03.2022 року в розмірі 108325,00 грн та 1083,25 грн сплаченого судового збору не сплатила. У зв`язку з чим на підставі ст. 625 ЦК України нараховано три відсотки річних та інфляційні витрати, які просить стягнути з відповідача.
Ухвалою судді від 22 січня 2026 року у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій просять розгляд справи провести без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання повторно не прибула, відзиву на позов не надала, про дату та час його проведення була належним чином повідомлена, що підтверджується поштовими повідомленнями №R068058376217, №068070058212, а також оголошенням на сайті Судової влади про виклик відповідача в судове засідання.
У зв`язку із наведеним, суд постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 24.01.2022 року у справі № 604/261/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 108325,00 грн та 1083,25 грн сплаченого судового збору.
На підставі виданого Підволочиським районним судом виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Снігуром О.Ю. відкрито виконавче провадження № 697763007 про стягнення з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) - 108325,00 грн та 1083,25 грн сплаченого судового збору.
Згідно Довідки №6510 від 16.11.2025 виданої приватним виконавцем Тернопільського виконавчого округу Снігур О.Ю. – станом на 16.11.2025 року борг в сумі 109408, 25 грн. ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 не сплатила.
Отже, дослідивши постанову Тернопільського апеляційного суду та довідку виконавця, суд доходить переконання, що вона підтверджує факт наявності у відповідача перед позивачем боргу в загальній сумі 109408,25 грн.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання остаточного судового рішення, яким вирішений спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру, є частиною «права на суд» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece, § 40, 45, заява № 18357/91) від 19 березня 1997 року, «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia, § 34, 37, заява № 59498/00) від 7 травня 2002 року). З погляду застосування гарантій права на належне виконання державою судового рішення, за яким вона є боржником, не має жодного значення, якими - приватними чи публічними - є у національній правовій системі відносини з виконання державою такого рішення.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції). Це право гарантоване і для тих випадків, коли право на справедливий судовий розгляд порушене невчасним виконанням судового рішення, зокрема через відсутність коштів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії (№ 2)» (Burdov v. Russia (№ 2), § 96-97, 99, 117, заява № 33509/04) від 15 січня 2009 року).
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанови Великої палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зробила висновок, за яким положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21).
У разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи частини другої статті 625 ЦК України.
Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у справі №420/2411/19 (постанова від 9 листопада 2023 року, п.85).
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів про повернення (сплату) відповідачем боргу перед позивачем.
Отже, існує прострочення виконання грошового зобов`язання, та є підстави, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України для стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 3% річних та інфляційних втрати, починаючи з 25.01.2025 і виходячи із змісту позовних вимог, до 01.01.2026, тобто 1437 днів прострочки, розміру заборгованості 109408, 25 грн.
За вказаний період 3 % річних становить 12922,16 (109408, 25*0,03*1437/365 365) гривень, а інфляційні втрати - 64 301,28 (109408,25x1.587719 -109408,25) гривень.
Отже, зважаючи на принцип диспозитивності, суд вважає, що позов слід задовольнити стягнути із ОСОБА_2 3% річних у розмірі 12922 гривень 16 копійок та інфляційних втрат в розмірі 64301 гривні 28 копійок.
Також, зважаючи на те, що позов задоволено, в силу статті 141 ЦПК, слід стягнути 1064,96 грн сплаченого судового збору.
Крім цього, з врахуванням складності справи, фактичного витраченого часу на розгляд справи та участі представника позивача, підлягають частковому стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Керуючись ст.ст. 12,76,78, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 25.01.2022 року по 01.01.2026 року (кількість днів 1437) - 77223 (сімдесят сім тисяч двісті двадцять три) гривні 44 (сорок чотири) копійки, з яких:
- 3% річних 12922 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 16 (шістнадцять) копійок;
- інфляційні втрати 64301 (шістдесят чотири тисячі триста одна) гривня 28 (двадцять вісім) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок та 9000,00 (дев`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 03 квітня 2026 року.

Суддя Г.Б. Сидорак