Справа № 199/7600/25
(2/199/660/26) 

РІШЕННЯ
іменем України

01.04.2026 
м. Дніпро

справа №199/7600/25
провадження №2/199/660/26

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого судді Подорець О.Б. 
секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

за участі учасників судового процесу:
представника позивача – адвоката Летучого В.І.
представника відповідача – Риженко М.С.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача, третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0596 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Мати позивача та донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За час свого життя, а саме 15.05.2012 ОСОБА_3 залишив заповіт на свого правнука ОСОБА_2 , який на той час був неповнолітнім.
За довгий час до смерті дідуся, а саме з моменту свого народження та на момент смерті ОСОБА_3 позивач проживала разом з ним та доглядала його. Позивач з 24.05.1999 по 12.03.2018 була також зареєстрована з дідом за адресою - АДРЕСА_1 , що додатково підтверджує акт проживання позивача з померлим. 
Лише за місяць до смерті свого дідуся позивач у справі вимушена була знятися з реєстрації за вказаною адресою, що обумовлено наступним.
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 20.06.1998, між позивачем та ОСОБА_5 укладено шлюб, від якого вони мають трьох дітей: ОСОБА_2 , 1998 року народження, ОСОБА_5 , 2002 року народження та ОСОБА_6 , 2013 року народження.
Чоловік позивача є інвалідом І групи з дитинства, з діагнозом ХБП 5 ст.: хронічний гломерулонефрит з переходом в нефросклероз. ТХПН, пролонгована гемодіалізом з 2007 року по 2009 рік. В 2009 році було проведено трансплантацію нирки. Симптоматична артеріальна гіпертензія, що підтверджується відповідною медичною документацію.
Оскільки чоловік позивача зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а також з метою отримання соціальної допомоги, а саме компенсаційних виплат по догляду за особою з інвалідністю І групи з дитинства, а також з метою оформлення пільги на сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , та субсидії, на яку мав право померлий ОСОБА_3 , оскільки був інвалідом III групи війни, позивач у справі вимушено знялась з реєстрації за місцем свого постійного проживання з дідусем.
У той же час, позивач продовжувала проживати за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своїм дідусем, чоловіком та малолітніми дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки у дідуся не було більше близьких осіб, які б могли б здійснювати за ним належний догляд та піклування, забезпечення його життєвих потреб.
Увесь час позивач самостійно сплачувала комунальні послуги за вищевказаною адресою, здійснювала поточні ремонти, купувала меблі та техніку, якими користується по сьогоднішній день. Водночас відповідач по справі навчався в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання та постійно перебував в розташуванні вказаного університету.
Позивачу було відомо про наявність заповіту дідуся на відповідача по справі. Після смерті дідуся позивач не подавала заяву про прийняття спадщини у строки, встановлені Законом, оскільки фактично проживала з померлим на момент його смерті.
Утім, за плином часу, а саме у 2024 році, відповідач повідомив позивача про те, що він має бажання відмовиться від спадщини на її користь. 
Позивач звернулась до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого дідуся.
06.02.2024 постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жиловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер – 1210100000:01:618:0017), площею 0,0596 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею не підтверджено відповідними документами факт прийняття спадщини та факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 30.06.2025 відкрито провадження по справі, визначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. До участі у справі, в якості третьої особи, залучено Дніпровську міську раду. З Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори витребувано належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025 виправлено описку в ухвалі Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025.
Наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра № 98 від 22.12.2025 суддю ОСОБА_7 відраховано зі штату Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра (відрядженого з Добропільського міськрайонного суду Донецької області), у зв`язку з призначенням Указом Президента України № 933/2025 від 13.12.2025 суддею Центрального апеляційного господарського суду з 05.01.2026. 
12.01.2026 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Подорець О.Б. 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13.01.2026 цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. 
У судове засідання позивач не з`явилась, її представник адвокат Летучий В.І. позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. 
Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив ухвалити рішення на розсуд суду.
Представник третьої особи Дніпровської міської ради Риженко М.С. в судовому засіданні підтримала надані письмові пояснення. Зокрема, зазначила, що враховуючи недоведеність будь-якими належними та допустими доказами факту постійного проживання позивача з ОСОБА_3 на момент смерті останнього, відсутні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Суд, вислухавши сторін по справі, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 ; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00041879260 від 17.10.2023; свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 ; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00041879434 від 17.10.2023; свідоцтвом про одруження, серії НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 , актовий запис №1632.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , актовий запис №838.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0596 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та належали померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 30.11.1988 та державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НА №167384, від 24.01.2005.
За життя ОСОБА_3 склав заповіт, який 15.05.2012 був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гула М.К., за яким все своє майно рухоме та нерухоме, яке буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день його смерті та що згідно з законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_6 , актовий запис №73.
17.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її дідуся ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
30.01.2024 ОСОБА_2 звернувся до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гула М.К. 15.05.2012 за реєстровим №726, після ОСОБА_3 
06.02.2024 постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жиловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер – 1210100000:01:618:0017), площею 0,0596 га., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею не підтверджено відповідними документами факт прийняття спадщини та факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті.
Згідно акту про фактичне проживання особи від 19.05.2025 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 мешкала з померлим та своєю сім`єю, єдиною родиною без реєстрації. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет з померлим ОСОБА_3 . ОСОБА_1 доглядала за дідусем, кормила, лікувала та поховала за власні кошти на місцевому кладовищі. За весь час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , як на момент смерті дідуся, так і по теперішній час (день), відкрито користується домоволодінням, речами, меблями тощо, які належали покійному ОСОБА_3 . Робить поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, сплачує всі комунальні платежі.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з її дідусем на час відкриття спадщини також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Так, свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що з дитинства проживала на АДРЕСА_1 та дружила з матір`ю позивача. ОСОБА_1 увесь час проживала разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 з моменту свого народження і по теперішній час. Вона робила там ремонт, проводила водопровід та каналізацію. Коли дід ОСОБА_10 став лежачим, позивач його доглядала, а згодом поховала. 
Свідок ОСОБА_9 , яка є сестрою померлого ОСОБА_3 , пояснила, що позивач з народження проживає на АДРЕСА_1 . Вона доглядала за своїм дідусем, а потім займалась його похованням. Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
В той же час, у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення іншого факту, що має юридичне значення.
Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час розгляду цивільної справи письмовими доказами та показами свідків підтверджується той факт, що позивач ОСОБА_1 проживала разом зі своїм дідусем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після його смерті, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, суд приходить до наступного.
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).
Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги після померлого ОСОБА_3 , є позивач, яка подала заяву про прийняття спадщини, за якою державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 655/2023.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно частини 1 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України).
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).
Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна, а тому позов в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом також підлягає задоволенню.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом – задовольнити у повному обсязі.
Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,0596 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення. 
Повний текст судового рішення складено 08 квітня 2026 року.

позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання – АДРЕСА_3 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації – АДРЕСА_4 .

третя особа Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, ЄДРПОУ 02890966, місцезнаходження – вул. Радистів, бул.8, м. Дніпро, 49023.

третя особа Дніпровська міська рада, код ЄДРПОУ 26510514, місце знаходження – пр. Дм. Яворницького, будинок 75, м. Дніпро, 49000. 

Суддя            О.Б. Подорець