03.03.2026 
Справа № 744/170/26
Провадження № 3/744/112/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого – судді Гнипа О. І.,
при секретарі Кекух А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області матеріали, які надійшли від Новгород-Сіверського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інспектора прикордонної служби 3-ї категорії, військова частина НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, Новгород-Сіверським районним відділом поліції ГУНП в Чернігівській області особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ставиться до вини те, що він 10 лютого 2026 року о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи в під`їзді багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив постріл із вогнепальної зброї у місці, не відведеному для стрільби, чим порушив встановлений порядок використання зброї та створив небезпеку для оточуючих.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, убачає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення за наступних обставин.
Ч. 2 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 253 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування. При цьому посадова особа, керуючись п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виносить постанову про закриття справи у зв`язку з передачею матеріалів прокурору, органу досудового розслідування.
З пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а. с. 2) убачається наступне. ОСОБА_1 10.02.2026 перебував вдома. Близько 19 години 00 хвилин він пішов до сусіда, який проживає в квартирі АДРЕСА_4 , з котрим він особисто не знайомий, але знав що сусід винен кошти його товаришу в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок. Двері йому відчинила жінка сусіда, з якою він також не знайомий. Вони поспілкувалися, попросив повернути гроші на що жінка «забрала гроші та спиртне і сховалася в туалеті». Весь цей час її чоловік відпочивав у ліжку. ОСОБА_1 обурився через неповернення коштів і попередив, що буде стріляти. Після чого воротився до квартири та взяв закріплений за ним автомат й повернувся до сусідської квартири. Коли постукав у двері, то ніхто не відчинив, лише жінка сказала «стріляй». Згодом він вистрілив у стелю, перебуваючи в під`їзді будинку. Після чого пішов додому відпочивати.
Окрім пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та протоколу про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення нічого суттєвого щодо обставин події немає (рапорт поліцейського про отримання поліцією повідомлення зі служби 102 є переважно внутрішньою формою доповіді підлеглого своєму начальнику, а розписка одного з командирів військовослужбовця ОСОБА_1 про отримання табельної зброї від поліцейських після події є неінформативною в ключі опису ситуації).
Через це суд констатує вкрай обмежений обсяг доказової бази. Зокрема, суду не надано: пояснень потерпілих осіб – мешканців квартири АДРЕСА_4 ; пояснень свідків події; протоколу огляду місця події з фіксацією наслідків пострілу; відомостей про вилучення стріляної гільзи чи інших речових доказів щодо проведеного пострілу; відеозаписів з бодікамер поліцейських на дисках для лазерних систем зчитування або на інших матеріальних носіях, що мають додаватися в подібних випадках до справи; документів, що підтверджують або спростовують факт існування приведеного боргового зобов`язання (розписок тощо); документів, що підтверджують статус ОСОБА_1 як військовослужбовця та точний характер його служби на момент події.
Таким чином, позаяк у справі наявні в основному тільки протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_1 , все це унеможливлює повне та всебічне встановлення всіх істотних обставин події в межах даного провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Тим не менш, навіть за приведених обставин, суд переконаний, що кваліфікація поліцією діяння ОСОБА_1 за вказаною вище нормою Кодексу України про адміністративні правопорушення є надмірно поблажливою та неправильною.
Так, ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку.
Втім, аналіз фактичних обставин події, описаних безпосередньо самим ОСОБА_1 у власному поясненні, свідчить про те, що його діяння за характером, способом вчинення та ступенем суспільної небезпеки явно виходять за межі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зокрема, зі змісту пояснення ОСОБА_1 убачається сукупність обставин, які в своїй єдності утворюють ознаки кримінального правопорушення:
- ОСОБА_1 є військовослужбовцем (у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він є інспектором прикордонної служби 3-ї категорії і проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 ) і використав закріплений за ним бойовий автомат (службову табельну зброю НОМЕР_2 , про що свідчить розписка одного з командирів цього військовослужбовця) поза будь-яким службовим контекстом – для вирішення приватного майнового питання на користь третьої особи;
- висунення майнових вимог до цивільних осіб супроводжувалося попередженням про застосування зброї, після чого ОСОБА_1 цілеспрямовано повернувся за зброєю та здійснив постріл, що вказує на послідовний і усвідомлений характер його дій;
- постріл було здійснено за відомостями протоколу про адміністративне правопорушення у під`їзді житлового багатоквартирного будинку, де на момент події перебували або могли перебувати інші мешканці та відвідувачі, що демонструє створення реальної загрози для необмеженого кола осіб;
- внаслідок пострілу завдано матеріальну шкоду – щонайменше пошкоджено стелю під`їзду;
- місто Семенівка Чернігівської області, де відбулася подія, належить до території зони активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786 (зі змінами), відтак це місто, котре знаходиться практично за 10 кілометрів від кордону, в межах якого, загальновідомо, відбувається регулярне застосування засобів вогневого ураження в умовах воєнного стану, також може бути за цими окремими ознаками і районом ведення воєнних дій, але такі дані потребують уточнення компетентними особами (конкретні директиви чи накази Головнокомандувача Збройних Сил України, де закріплюються зони відповідальності оперативно-стратегічних угруповань військ, рубежів оборони та районів виконання бойових завдань, суду не можуть і не повинні бути відомі через режим секретності).
Отже, в діях ОСОБА_1 присутні очевидні ознаки кримінальних правопорушень, остаточна кваліфікація яких залежить від подальшого встановлення ключової обставини – факту існування або відсутності боргового зобов`язання, на яке посилається ОСОБА_1 ..
Діяння ОСОБА_1 вказує на примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання із застосуванням насильства та пошкодженням майна (ч. 2 ст. 355 Кримінального кодексу України) – за умови підтвердження факту існування реального боргу сусіда (боржника) перед товаришем (кредитором), для протиправного стягнення якого прибув ОСОБА_1 .. Відтак, якщо в ході подальшого з`ясування обставин буде з`ясовано, що борговий обов`язок мешканця квартири АДРЕСА_4 перед товаришем ОСОБА_1 дійсно існував, дії ОСОБА_1 засвідчуватимуть склад примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання з відповідними кваліфікуючими ознаками. При цьому, суд зазначає, що диспозиція ст. 355 Кримінального кодексу України не обмежує суб`єкта кримінального правопорушення стороною відповідного зобов`язання – ним може бути будь-яка особа, в тому числі яка із застосуванням незаконного примусу вимагає від боржника виконання зобов`язання перед третьою особою. Оскільки примушування супроводжувалося вкрай небезпечним застосуванням бойової вогнепальної зброї та здійсненням пострілу, що спричинило пошкодження майна (стелі), діяння підлягає кваліфікації за ч. 2 вказаної статті.
Воднораз, у разі не підтвердження факту існування боргового зобов`язання, відповідальність ОСОБА_1 може бути більш суворою: присутні ознаки розбою, вчиненого щодо населення в районі воєнних дій (ч. 2 ст. 433 Кримінального кодексу України). А саме, якщо буде з`ясовано, що боргове зобов`язання між мешканцем квартири АДРЕСА_4 та товаришем ОСОБА_1 не існувало або ОСОБА_1 не мав об`єктивних достовірних підстав вважати його наявним і чинним чи вигадав такий факт задля виправдання своїх дій перед поліцейськими, висунуті ним до цивільних осіб майнові вимоги, поєднані з погрозою та застосуванням бойової зброї, набувають характеру розбою – нападу з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я. З урахуванням того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а потерпілі є цивільними особами й подія відбулася на офіційно встановленій території зони активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси, таке діяння утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 433 Кримінального кодексу України, яка є спеціальною нормою щодо ст. 187 Кримінального кодексу України та підлягає пріоритетному застосуванню за принципом співвідношення загальної та спеціальної норм.
Зважаючи на викладене, враховуючи сутність норми ст. 253 Кодексу України про адміністративні правопорушення в аспекті альтернативи передачі матеріалів або прокурору чи органу досудового розслідування, беручи до уваги наявні тільки первісні дані про обставини події, суд вважає за доцільне передати матеріали компетентному прокурору, з таких міркувань.
З урахуванням статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця, в разі кваліфікації його діяння за ч. 2 ст. 433 Кримінального кодексу України, досудове розслідування у цій справі відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України належить до підслідності Державного бюро розслідувань. Проте, прокурор, реалізуючи свої процесуальні повноваження, наділений правом самостійно і незалежно оцінити отримані матеріали, вирішити питання про наявність дійсних підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за певною частиною статті кримінального закону і визначити орган досудового розслідування, зважаючи на власний аналіз приведених даних, а також надати відповідні подальші вказівки уповноваженому органу досудового розслідування. Передача матеріалів безпосередньо прокурору в цьому випадку є процесуально оптимальною, оскільки дозволяє як забезпечити належний нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва компетентним органом досудового розслідування із самого початку кримінального провадження, так і уникнути можливих суперечностей між альтернативними напрямками кваліфікації.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 9, ст. 253, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 174 Кодексу України про адміністративне правопорушення – провадженням закрити з передачею матеріалів керівнику Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону для вирішення питання про можливість початку досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 Кримінального кодексу України або ч. 2 ст. 433 Кримінального кодексу України.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або у передбачених законом випадках прокурором до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Гнип