Справа № 686/23313/25
Провадження № 2/686/548/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 рік        м. Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі
головуючого - судді Колієва С.А.,
при секретарі судового засідання Кучерук Н.В.
з участю:
представника позивача   ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
встановив:
У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якому просила визнати ОСОБА_3 батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 , а саме: виключити з актового запису про народження відомості про батька ОСОБА_5 та зазначити у графі батько дитини: ОСОБА_3 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.06.2006 року між нею та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який був розірваний 15.12.2006 року. Після розірвання шлюбу вона та ОСОБА_3 примирилися та стали проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 . Під час цих стосунків у жовтні 2007 року вона завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_4 . Оскільки на час народження дитини вона та ОСОБА_3 не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька дитини були внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України з її слів. Зазначила, що ОСОБА_3 завжди визнавав себе батьком цієї дитини, був присутнім під час пологів та дуже радів народженню сина. Оскільки стосунки з відповідачем не складалися та між ними постійно виникали сварки, під час яких останній вчиняв щодо неї протиправні дії (застосував фізичне насильство), з приводу чого вона зверталася до поліції, вони припинили жити разом. До двохрічного віку сина ОСОБА_3 не надав їй матеріальну допомогу на його утримання. Проте у подальшому, за її проханням, став примати участь в утриманні сина, надав кошти у розмірі 1000,00 гривень. Також останній періодично спілкувався з ним, проводив певний час, купував подарунки, приходив на його дні народження. З семирічного віку сина ОСОБА_3 взагалі перестав приймати участь в утриманні сина, жодної відповідної фінансової допомоги їй не надав. ОСОБА_3 завжди визнавав своє батьківство щодо сина, проте відмовляється подати заяву до органу РАЦС про визнання свого батьківства. При цьому, як батько ОСОБА_3 зобов`язаний примати участь в утриманні сина та надавати їй відповідну матеріальну допомогу.
У поданому відзиві відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково. Зазначив, що позов в частині визнання його батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини в частині зазначення його батьком визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Щодо вимог позову про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина на користь позивача зазначив, що такі вимоги визнає частково: не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина, проте, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище, відсутність постійного та стабільного заробітку, наявність на його утриманні двох непрацездатних батьків, просив визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень на місяць.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що у червні 2006 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб, який був розірваний у грудні 2006 року. Причиною розірвання шлюбу стала протиправна поведінка щодо позивача зі сторони відповідача. Разом з цим у 2007 році між позивачкою та відповідачем були відновлені стосунки та вони стали проживати разом. У вказаних стосунках 08.07.2008 року у них з відповідачем народилася спільна дитина син ОСОБА_6 . Стосунки між нею та відповідачем не складалися, між ними часто виникали сварки під час яких ОСОБА_3 застосував фізичне насильство. Оскільки позивач та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька дитини були внесені за вказівкою матері. Разом з цим ОСОБА_3 завжди визнавав себе батьком цієї дитини, своє батьківство ніколи не заперечував. Останній був присутнім на пологах, періодично відвідував сина, проводив з ним час, певний час відвідував його дні народження та приблизно до 7 років надав їй певну матеріальну допомогу на утримання сина. Після досягнення сином 7 років ОСОБА_3 перестав піклуватися про сина, матеріальну допомогу на його утримання не надає. Також, хоча останні і не заперечує своє батьківство, відвідати РАЦС та подати заяву про визнання свого батьківства щодо ОСОБА_4 відмовляється. 
В судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належними чином. Причини своєї неявки суд не повідомив.
Фактичні обставини встановлені судом.
03.06.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Гвардійською сільською радою Хмельницького району (свідоцтво про реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_1 від 03.06.2006 року).
15.12.2006 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб був розірваний (свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , яке видане 15.12.2006 року Районним відділом РАЦС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області).
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками зазначені: ОСОБА_5 (батько) та ОСОБА_2 (мати). Актовий запис про народження 1837. Відповідно до витягу №00018953983 від 01.11.2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька дитини внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері).
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , яке видане 04.04.1982 року Гвардійською сільською радою Хмельницького району ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 ОСОБА_7 є пенсіонером по інвалідності 3 групи.
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 ОСОБА_8 є пенсіонером за віком, має інвалідність 2 групи.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за 2004-2025 рік відомості про доходи ОСОБА_3 за вказаний період у податковій службі відсутні.
Із представлених інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка №445456066 від 29.09.2025 року) та довідки Територіального сервісного центру №6841 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС від 14.10.2025 року за ОСОБА_3 відсутні відомості про зареєстроване на праві власності нерухоме майно а також транспортні засоби.
Допитана в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила, що вона є зведеною сестрою ОСОБА_3 . Зазначила, що у 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. У вересні 2006 року між ними виникала сварка, яка стала причиною розірвання шлюбу. Разом з цим невдовзі у 2007 році ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відновили стосунки та стали проживати разом. Після відновлення стосунків між ними виникали сварки. У цих стосунках ОСОБА_2 завагітніла та у липні 2008 року народила сина ОСОБА_10 . ОСОБА_3 є батьком цієї дитини, своє батьківство щодо сина ОСОБА_11 завжди визнавав та пишався ним. ОСОБА_3 був під час пологів ОСОБА_2 , був на хрестинах дитини, відвідував його дні народження, певний період надавав матеріальну допомогу ОСОБА_2 для утримання сина. Проте, коли ОСОБА_11 виповнилося 7 років ОСОБА_3 перестав утримувати сина та взагалі зник з його життя.
Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що ОСОБА_2 є її близькою подругою. У 2006 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який у грудні 2006 року був розірваний. Причиною розірвання шлюбу стала сварка, під час якої ОСОБА_3 застосував до ОСОБА_2 фізичне насильство. Разом з цим вони невдовзі примирилися, відновили стосунки та стали проживати разом. У 2007 році ОСОБА_2 завагітніла від ОСОБА_3 а у липні 2008 році народилася сина ОСОБА_10 . ОСОБА_3 визнавав своє батьківство щодо цієї дитини, був присутнім на пологах та забирав ОСОБА_2 разом з дитиною з пологового будинку, як батько був присутнім на його хрестинах. Стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не складалися та між ними виникали сварки. Приблизно до п`ятирічного віку Іллі ОСОБА_3 навідував сина, проводив з ним час, допомагав ОСОБА_2 матеріально в утриманні дитини. Після цього останні перестав це робити.
Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
Щодо вимог про визнання батьківства
Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до положень ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.  Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
За приписами частин 1 та 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Так, звертаючись з вказаним позовом позивач ОСОБА_2 зазначила, що під час перебування у стосунках з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_10 . Батьком цієї дитини є саме ОСОБА_3 , який з часу її вагітності та народження сина визнав своє батьківство щодо останнього. Вказані обставини, зокрема в частині свого батьківства стовно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно кровного спорядження з останнім, відповідач ОСОБА_3 визнав, про що зазначив у поданому відзиві на позов. 
Доказів, які б давали обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання матеріали справи не містять і судом не встановлені.
До того ж факт визнання ОСОБА_3 свого батьківства стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 з часу його народження підтвердили допитні в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .
З таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_3 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внести зміни до актового запису цивільного стану про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №1837 складеного 16.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, а саме у графі «Батько» зазначити « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , відомості в графі «Дитина» та в графі «Мати» - залишити без змін.
Щодо вимог про стягнення аліментів.
Згідно з вимогами ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
У відповідності з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд враховує, вік, стан здоров`я і матеріальний стан дитини, особу платника аліментів, який офіційно не працює, на обліках у медичних закладах не перебуває та за станом здоров`я обмежень у працевлаштуванні не має, інших утриманців, яких за законом відповідач зобов`язаний утримувати не має.
Оскільки ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній зобов`язаний приймати участь у його утриманні.
За таких обставин, зважаючи на стан здоров`я та матеріальний стан дитини, який самостійного заробітку не має, стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів, який офіційно не працевлаштований, обмежень у працевлаштуванні за станом здоров`я не має, інших утриманців не має, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 
Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває двоє непрацездатних батьків, як на підставу часткового задоволення позову та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає безпідставними. Так, матеріали справи не містять доказів того, що батьки відповідача перебувають на його утриманні. До того ж обоє батьків відповідача є пенсіонерами, перебувають на обліку в органах пенсійного фонду та відповідно отримують пенсію. Крім того суд звертає свою увагу на те, що визначення порядку стягнення аліментів (у частці від доходу платника аліментів чи у твердій грошовій сумі) належить їх отримувачу, тобто позивачу у справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.125, 128, 134, 138 СК України, ст.ст.2,12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 280, 289 ЦПК України, Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 (громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Внести зміни до актового запису цивільного стану про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , №1837 складеного 16.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, а саме у графі «Батько» зазначити « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, зареєстрований: АДРЕСА_1 , відомості в графі «Дитина» та в графі «Мати» - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) останнього, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 18.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 
Треті особи:
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, 4
Повний текст судового рішення виготовлено 16.03.2026 року.

Суддя: