БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07541, вул. Шевченків шлях, 30-А, м. Березань, Київська обл.
Справа № 356/1187/25 
№ провадження 2-о/356/7/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2026 року Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Дудар Т.В.
за участю секретаря Харченко Ж.В.
заявника ОСОБА_1 
представника заявника ОСОБА_2 
заінтересованої особи ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Березанська міська рада Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Березанська міська рада Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1  та ОСОБА_4 спільно проживали 34 роки - з 28 вересня 1991 року (з часу укладення шлюбу) по час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вказує заявниця, попри розірвання шлюбу 19.05.2021 року, вона та ОСОБА_4 продовжили жити далі, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. У зареєстрованому шлюбі ні заявниця, ні ОСОБА_4 у період часу з 19.05.2021 року по 13.10.2025 року - не перебували. Повторно шлюб не реєстрували, оскільки не вважали, що в цьому є необхідність.
В заяві вказано, що починаючи з 28 вересня 1991 року по 13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаний період ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили однією сім`єю, виховували спільну дитину, спільно займались побутом, спільно займались життєзабезпеченням сім`ї, витрачали кошти на спільні цілі, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. За час проживання у сім`ї ОСОБА_1 виконувала обов`язки матері та дружини, а ОСОБА_4 виконував обов`язки чоловіка та батька. ОСОБА_4 турбувався про заявницю, забезпечував її та дитину матеріально. Вони були пов`язані спільним побутом, одним місцем проживання, спільним бюджетом. ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 приймали участь у вирощуванні городніх культур, вони разом працювали для сім`ї - робили ремонти в квартирі, покращували благоустрій спільного проживання.
Як стверджує заявниця, ОСОБА_4 постійно, майже до дня своєї смерті, надсилав їй грошові кошти, вони завжди радились щодо побутових питань, за період їхнього спільного проживання, про який зазначалось вище, вона з чоловіком сумісно набували рухоме та нерухоме майно.
Враховуючи, що тривалість сумісного проживання після розірвання шлюбу не визначається за загальними правилами, а залежить він фактичних відносин заявниці та ОСОБА_4 , статусу спільного майна і визначається судом, то остання вважає, що вона та ОСОБА_4 в період часу починаючи з 28.09.1991 р. по 13.10.2025 р. проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та жінка, оскільки впродовж указаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
ОСОБА_1 вказує, що факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов №921 від 03.11.2025, відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №10-13-639 від 03.11.2025 року, спільними сімейними фотографіями, переказами ОСОБА_4 грошових коштів на банківський рахунок заявниці, спільним правом власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживали з чоловіком все життя, по час його смерті.
Так, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №394858497 від 13.09.2024 року заявниця набула право власності на 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №394462021 від 13.09.2024 року заявниця також набула право власності на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 394858702 від 13.09.2024 року чоловік заявниці ОСОБА_4 також набув право власності на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 394858816 від 13.09.2024 син заявниці та ОСОБА_4 - ОСОБА_3 також набув право власності на 1/5 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено в заяві, окрім цього, за час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 останні придбали два легкових автомобілі. Так, в 2008 році вони придбали ВАЗ2107, який зареєстрували на заявницю, а в 2023 році автомобіль АУТЛЕНДЕР СПОРТ, який зареєстрували на чоловіка заявниці ОСОБА_4 .
З початком повномасштабного вторгнення ОСОБА_4 , маючи намір захищати Батьківщину, приєднався до лав Збройних Сил України, став військовослужбовцем і проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
14 жовтня 2025 року заявниця отримала сповіщення сім`ї №УП/1/2829, яким останню сповіщено про те, що її чоловік водій зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_4 , 1968 року народження, який відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2024 року №3018 та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.10.2025 року № 276 перебував у відрядженні з 02.10.2025 року у військовій частині НОМЕР_1 , 13 жовтня 2025 року був виявлений без ознак життя за місцем проживання мобільної вогневої групи.
В зв`язку з цим, як вказує ОСОБА_1 , на даний час виникла необхідність у встановленні факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для отримання нею та спільним з ОСОБА_4 повнолітнім сином - ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , що передбачено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, заявниця просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28 вересня 1991 року по 13 жовтня 2025 року.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 23.12.2025 прийнято вказану заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.
05.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України ОСОБА_11 надійшли пояснення третьої особи, зареєстровані за вх. № 31 від 05.01.2026, у яких вказано, що Міністерство оборони України, ознайомившись зі змістом заяви, заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить суд звернути увагу на наступне (а.с. 67-76).
В поясненнях зазначено, що в заяві відсутні докази того, що військовослужбовець мав намір, бажання одружитися з заявницею повторно. Також, звертається увага на те, що заявниця не перебувала з померлим військовослужбовцем у зареєстрованому шлюбі. Лише факт реєстрації шлюбу відповідно до законодавства України є підставою для набуття статусу члена сім`ї військовослужбовця.
Рішенням Березанського районного суду у справі № від 19.05.2025, яке набрало законної сили, встановлено: «подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалося, почуття довіри, поваги та взаєморозуміння, що існували між ними раніше -зникли. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені; «примирення сторін є неможливим, оскільки даний шлюб існує формально».
Поряд з тим, відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. 
Враховуючи встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, обставини та вищезазначену нормативно-процесуальну норму, якою не передбачено зміну/заміну прохальної частини заявленої вимоги, заявлені заявником вимоги не підлягають задоволенню, оскільки, заявник просить суд встановити юридичний факт «з 28 вересня 1991 року по 13 жовтня 2025 року».
Як вказано в поясненнях, метою звернення до суду зазначено: «для отримання мною та нашим повнолітнім сином ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , що передбачено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Звертаючись до суду з вказаною заявою, визначаючи мету встановлення вищезазначеного факту, заявниця посилається на необхідність реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця. Так, в поясненнях зазначається, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ). Вказаним Законом, зокрема, визначено хто належить до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону. До такого переліку не відносяться особи, з якими військовослужбовець перебував в минулому у шлюбі та розлучився, матері спільних дітей, знайомі, особи з якими військовослужбовець перебував в близьких стосунках, співмешканці загиблого військовослужбовця.
Також, представник Міністерства оборони України вказує на те, що заявник не зазначає в заяві, про близьких родичів чи інших членів родини та сім`ї військовослужбовця. Разом з тим, враховуючи заявницький характер заяви, яка розглядається в порядку окремого провадження, заявник не надала доказів відсутності інших зацікавлених осіб у даній справі. Зокрема, батьків, дітей, дружини, утриманців, інших членів сім`ї, на права яких може вплинути рішення у даній справі. Тобто, з заяви не вбачається, відсутність чи наявність інших зацікавлених осіб, які не залучені заявником до справи.
Щодо ведення спільного побуту, на яке вказує заявник в поясненнях, зазначено наступне.
Заявниця вказує, що вона та військовослужбовець мали взаємні права та обов`язки, спільно вели господарство, в результаті чого вони проживали в зазначений період. Майна за цей час ніякого не набули. Тобто ведення сімейного господарства не підтверджено. Доказів на підтвердження зазначених фактів не надає. 
Згідно із частиною 4 статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. 
Будь-яких доказів того, що заявник та померлий набули за час спільного проживання майно за спільні кошти не надала. Представник заінтересованої особи звертає увагу суду на те, що для вирішення питання щодо спільних витрат необхідно встановити факти створення (придбання) особами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Заявник зобов`язана довести обставини, на які посилається на підтвердження своїх доводів щодо факту спільно проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та набуття спірного майна під час ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти. Однак, доводи заявника обмежуються лише констатацією факту щодо проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. І навіть, сам по собі факт перебування заявника та військовослужбовця у близьких стосунках у минулому та перебуванні у шлюбі, не може свідчити про те, що особи проживали в зазначений період однією сім`єю, оскільки заявнику необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї.
Щодо взаємних прав та обов`язків щодо участі у витратах на утримання житла, то представник Міністерства оборони України вказує, що заявник не надала ніяких підтверджень, щодо взаємного утримання житла. Тому ці обставини слід вважати не доведеними та такими, що не заслуговують на увагу суду.
Як підкреслено в поясненнях, заявник не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, подані заявником докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Також, остання у своїй заяві не вказує та жодним чином не підтверджує, що за час проживання з померлим, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки, тільки зазначає словами в заяві. Крім того, заявниця формально вказує, що вона мала з військовослужбовцем взаємні права та обов`язки, спільно вели господарство. Однак, за час проживання об`єктів нерухомого майна вони не придбали. Але, як вказує заявниця, здійснювали поточні спільні придбання речей, предметів домашнього побуту, військову форму проте, не додає жодних доказів здійснення відповідних витрат на придбання. З даних чеків неможливо встановити хто здійснював дані покупки, для кого, для яких цілей, за чиї кошти. Тим паче, неможливо встановити, що дані покупки здійснювались за спільні кошти.
Разом з тим, представник Міністерства оборони України, вказує, що на підтвердження встановлення факту проживання однією сім`єю заявниця надає копії: паспортів, РНОКПП, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, рішення суду про розірвання шлюбу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтво про смерть, довідки про проведення поховання, заява про виплату на поховання - жодний з цих копій документів не підтверджує факт спільного проживання заявниці з військовослужбовцем. Інформація щодо членів сім`ї та близьких родичів військовослужбовця відсутня. Інформація щодо фактичного місця проживання військовослужбовця відсутня. Проте, з матеріалів справи, а саме наданих копій паспортів, вбачається інформація щодо місця реєстрації військовослужбовця, заявниці та їх сина. Зокрема: військовослужбовець був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заявник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.12.1991 року. Син заявника зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , з 01.05.1992 року по 01.07.2020 року.
Як вбачається з витягів з державного реєстру речових прав заявник, військовослужбовець, їх син 11.09.2024 було зареєстровано право спільної часткової власності на квартиру по 1/5 кожному з вищезазначених осіб, без зазначення інших двох осіб, яким належить по 1/5 частини квартири).
Дані докази підтверджують лише реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому особи були зареєстровані починаючи з 1991 року. Проте, дані докази не є свідченням набуття нерухомого майна особами як подружжя за спільні кошти. А лише реєстрацію майна, в якому вони були зареєстровані більше ніж 30 років.
До заяви додано акт депутата Березанської міської ради від 03.11.2025, який не є допустимим та належним доказом по справі, оскільки відповідно до наданих повноважень відповідної особи та встановлених вимог закону депутати не наділені правом створення та видачі акту щодо встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Даний акт не є належним доказом, оскільки до повноважень підписанта, які визначені в тому числі Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та вищезазначених законів, не входить створення та видача Актів, в яких зазначено інформацію про «поживали однією сім`єю, вели господарство, мали спільний бюджет… тощо». Також є незрозумілим, на якій підставі до акту внесені відомості, в тому числі хто «постійно проживав за вказаною адресою». А також відповідно до яких обставин депутату було відомо про хто, коли та де помер, як зазначено: «по час смерті чоловік… який під час проходження військової служби… в якості рядового, водія…був виявлений без ознак життя…». Депутатом протиправно, необгрунтовано та безпідставно зазначено: «спільно проживали починаючи з 28.09.1991 року з часу одруження по час розірвання шлюбу - 19.05.2021 року. Попри розірвання шлюбу 19.05.2021 року продовжували жити разом, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. За час проживання у них народився син… тощо..». Не зрозуміло, на якій правовій підставі депутатом зазначено відомості про наявність вказаних відносин, які відбувались протягом більш як 30 років. Як вбачається, відомості, зазначені у згаданому документі, складені на підставі висновків свідків, які не були допитані і судовому засіданні, їх пояснення є суб`єктивними. Такі пояснення також не можуть свідчити про факт спільного проживання, наявність взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Окремо звертається увага, що вказаний акт не підтверджують факт проживання однією сім`єю, а тільки, на думку представника Міноборони, викликає сумніви в його достовірності, та не може бути врахований як належний доказ спільного проживання осіб в заявлений період. Разом з тим, акт складено після смерті військовослужбовця. Тому, в поясненнях звертається увага суду про недопустимість та неналежність даного доказу.
Крім того, зазначено, що до заяви додано копію рапорту, (військо-облікового документу) невстановленого зразка, незрозумілого походження. В типових рапортах відомості про третіх осіб не зазначаються. У разі встановлення його достовірності та належності, слід звернути увагу на неправомірність отримання заявником даного доказу. Рапорти, яким військовослужбовець звертається до командування з порушеними питаннями є внутрішніми документами військової частини, які не можуть бути надані на вимогу осіб. 
До того ж, заявницею не надано жодного доказу, який би міг підтвердити надання їй грошових коштів, переказів, оплату її рахунків чи будь яких основних та додаткових її витрат на проживання померлим та для спільних їх потреб, як сім`ї, а не для потреб, утримання та виховання спільних дітей заявника та військовослужбовця. Проте до заяви додано копію довідки про рух коштів по картці заявника. У разі встановлення її достовірності, аналізуючи вищевказану довідку вбачається, на даний рахунок багатьма особами перераховувались різні суми коштів, в тому числі як платежі. З даної довідки, також вбачається і перекази різних сум коштів від військовослужбовця протягом по 2023 по 2025 роки. Можливо пов`язані з оформленням права власності на квартиру. З доданих копій грошових переказів, неможливо встановити, з якою метою вони здійснювались, для яких цілей. Дані перекази могли бути як переказ коштів з метою, розрахунку за придбання товарів чи послуг, боргові зобов`язання, компенсація за надані послуги, передача третім особам та ін.
Окрім того, з доданих доказів неможливо встановити характер правовідносин між заявником та військовослужбовцем. 
Як вказано в поясненнях, фотокартки, надані заявницею, не можуть слугувати належним доказом по справі, оскільки з них неможливо встановити, які особи зображені на цих фотокартках; коли були зроблені фотознімки, за яких обставин і т.д. 
Копія сповіщення, надане заявником, не є допустимим доказом по справі, оскільки відповідно до Інструкції про організацію поховання військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 185 від 05.06.2001, дане сповіщення може видаватись не тільки членам сім`ї загиблого військовослужбовця, а й близьким родичам, що не є тотожними поняттями. Дане сповіщення не може бути доказом спільного проживання, наявності спільного побуту, взаємних прав і обов`язків у Заявниці та військовослужбовця. Крім того, є незрозумілим, на якій правовій підставі дане сповіщення видано заявниці із зазначенням про те, що «чоловік» був виявлений...
В поясненнях також вказується, що інших суттєвих доказів, на підтвердження заявлених фактів, до заяви не додано. Крім того, заявницею не надано до суду доказів, які б свідчили про не перебування заявниці, чи військовослужбовця у шлюбі, оскільки відповідно до ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. 
Враховуючи зазначене, як вказує представник Міністерства оборони України, заявницею не доведено факту перебування її на утриманні у загиблого, а також не надано жодних доказів, на підставі яких можна встановити, що загиблий військовослужбовець надавав заявниці допомогу, яка була постійним та основним джерелом засобів до існування. Що, військовослужбовець взяв на себе обов`язок повного утримання та забезпечення заявниці. Заявник не довела належним чином факт спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу.
Отже, представник Міністерства оборони України ОСОБА_11 просить суд прийняти пояснення Міноборони та у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
23.03.2026 засобами поштового зв`язку від начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на заяву, у якому зазначено, що ознайомившись з заявою та доданими до неї документами сторона заінтересованої особи військової частини НОМЕР_2 не погоджується із викладеними доводами з огляду на наступне (а.с. 126).
Так, з посиланням на рішення Березанського міського суду Київської області від 19.05.2021 у справі №356/52/21 про розірвання шлюбу, вказано, що з огляду на зазначене рішення відсутні підстави для задоволення заяви, тим більше, що спірні правовідносини вказують на спір про право, відповідно заява - залишенню без розгляду.
Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні просила суд задовольнити її заяву, з підстав викладений в ній.
Представник заявника адвокат Сергієнко В.К. в судовому засіданні заяву підтримав, з підстав у ній викладених.

Заінтересована особа -  ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заяву.
Заінтересована особа - Березанська міська рада Броварського району Київської області - належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, до суду не правила свого представника. Разом з тим, на електронну адресу суду надійшло клопотання за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Є. Івченка про розгляд цивільної справи за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Березанська міська рада Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, без участі представника Березанської міської ради (а.с. 88).
Заінтересована особа - Міністерство оборони України - належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, до суду не правила свого представника.
Заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 - належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, до суду не правила свого представника. Разом з тим, 21.01.2026 до суду засобами поштового зв`язку від командира військової частини НОМЕР_1 надійшла заява, у якій останній просив суд розглянути справу №356/1189/25 за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Березанська міська рада Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, без участі представника військової частини НОМЕР_1 за наявними у справі матеріалами (а.с. 85-87).
Заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_2 - належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, до суду не правила свого представника. Разом з тим, у відзиві на заяву заступник командира військової частини НОМЕР_2 просив суд розгляд справи проводити без їхньої участі (а.с. 126).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Під час судового розгляду були допитані свідки, які дали наступні показання.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою заявниці та знає її сім`ю вже достатньо довго. Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 одружились після повернення останнього з армії, згодом у них народився син. Про розлучення свідок дізналась вже після смерті ОСОБА_4 . Підкреслила, що в їхній сім`ї ніяких сварок не було, проживали вдвох, коли ОСОБА_4 служив, то надсилав посилки ОСОБА_1 , а також приїжджав у відпустки додому.
Свідок ОСОБА_6 дав показання наступного змісту: з заявницею являються кумами та сусідами, з 1976 року знає її. Їхні сім`ї постійно допомагали один одному, також святкували свята разом, тобто дружили сім`ями. ОСОБА_6 підтвердив, що ОСОБА_4 проживав до часу смерті з сім`єю в одному помешканні. Крім того, свідок зазначив, що скандалів у сім`ї ОСОБА_7 жодного разу не чув. ОСОБА_4 коли служив, то кожну відпустку приїжджав до своєї сім`ї, зокрема, до ОСОБА_1 . Також, коли ОСОБА_4 хворів, то ОСОБА_1 постійно за ним доглядала, допомагала йому.
Заслухавши заявника, представника заявника, заінтересовану особу ОСОБА_3 , свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку.
Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.
Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення. Спору про право не існує.
Судом встановлено, що 28.09.1991 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було укладено шлюб, про що 28.09.1991 року в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис №104, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 17).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що Березанською міською Радою Баришівського району 30.03.1992 року в книзі реєстрації актів про народження було зроблено запис №50. Батько: ОСОБА_4 , мати: ОСОБА_1 (а.с. 20).
Відповідно до рішення Березанського міського суду Київської області від 19.05.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 28.09.1991 року виконкомом Березанської міської ради, актовий запис №104 було розірвано. Дане рішення набрало законної сили 22.06.2021 року (а.с. 18-19).
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 21.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37).
14.10.2025 гр. ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її чоловік, водій зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_2 , рядовий ОСОБА_4 , 1968 р.н., 13.10.2025 року був виявлений без ознак життя за місцем проживання мобільної вогневої групи (а.с. 36).
Як вбачається з копії акту обстеження житлово-побутових умов №921 від 03.11.2025, виданого депутатом Березанської міської ради Рудківською Г.М., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: 1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дружина), 2) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 3) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (чоловік). За вище вказаною адресою постійно проживав, та був зареєстрований по час смерті чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який під час проходження військової служби в Збройних Силах України в якості рядового, водія зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_2 був виявлений без ознак життя за місцем проживання мобільної вогневої групи 13 жовтня 2025 року (згідно сповіщення сім`ї). ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно проживали починаючи з 28.09.1991 року - з часу одруження по час розірвання шлюбу - 19.05.2021 року. Попри розірвання шлюбу 19.05.2021 року продовжували жити разом, як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. За час проживання у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно займалися благоустроєм квартири, робили ремонти, спільно купували меблі, а також інші речі для себе та їх сина (а.с. 21). Вказаний акт підписаний також свідками: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Згідно з відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: 1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , період реєстрації: 04.12.1991 - по т.ч.; 2) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , період реєстрації: 19.02.1993 - по т.ч.; 3) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , період реєстрації: 06.11.1998 - по т.ч. (а.с. 22).
Також, разом з заявою ОСОБА_1 на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, надала копію роздруківки свого банківського рахунку, де зазначені перерахування коштів на її картку від ОСОБА_4 (а.с. 23-29) 
Також судом досліджено копії спільних фотознімків (а.с. 41-47), оригінали фото яких були надані в судовому засіданні та щодо яких ОСОБА_1 пояснила, що фото на а.с. 41 було зроблено у березні 2025, на а.с. 42 - 03.03.2025, на а.с. 43 - у листопаді 2024 на Черкащині, на а.с. 44 - влітку 2022, на а.с. 46 - 16.10.2025, на а.с. 47 - під час останньої відпустки ОСОБА_4 , 10.09.2025.
Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 іншого шлюбу ні з ким не укладав (а.с. 123-125), є батьком лише ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) (а.с. 122).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.
Справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.
На це вказала Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21.
Отже, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу підтверджується належними та допустимими доказами та показами свідків. 
Однак, у зв`язку з тим, що заявниця просить встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 28.09.1991 по 13.10.2025 суд зазначає наступне.
З 28.09.1991 року, тобто з моменту укладення шлюбу, і до набрання законної сили рішенням Березанського міського суду Київської області про розірвання шлюбу від 19.05.2021, а саме до 22.06.2021, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в зазначений проміжок часу були законними чоловіком та дружиною, з правами та обов`язками подружжя. 
Відтак, в даному випадку, встановленню підлягає факт спільного проживання з моменту набрання законної сили рішенням Березанського міського суду Київської області про розірвання шлюбу від 19.05.2021, а саме з 22.06.2021 по день смерті ОСОБА_4 .
Отже, в зв`язку з вищевказаним, заява підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 263, 265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Березанська міська рада Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - задовольнити частково.
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 22 червня 2021 року до дня смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .
Заінтересована особа: Березанська міська рада Броварського району Київської області, місцезнаходження: вул. Героїв Небесної Сотні, 1 в м. Березань Броварського району Київської області, ЄДРПОУ: 38065504.
Заінтересована особа: Міністерство оборони України, місцезнаходження: АДРЕСА_5, код ЄДРПОУ: НОМЕР_10.
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 .
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 .
Повний текст рішення буде складено 16 квітня 2026 року.

Суддя Т.В. Дудар