ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/762/26 Справа № 209/8267/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корнєєва І.В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 09 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто судові витрати у сумі 605 грн. 60 коп. -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до оскарженої постанови, 28.09.2025, ОСОБА_1 28 вересня 2025 року о 01.30 годині у м. Кам`янське по проспекту Нескорених (Перемоги), 29, керував транспортним засобом «AUDI E-TRON», державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, що було зафіксовано на бодікамеру поліцейських (799021; 798852), чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, зазначає, що копію постанови від 09.12.2025 він не отримував ані поштою, ані на електронну адресу,про наявність рішення він дізнався лише 17 грудня 2025 року через застосунок «Дія» та Єдиний державний реєстр судових рішень (ЄДРСР), після чого апеляційна скарга була направлена поштою 26 грудня 2025 року, із дотриманням встановленого законом 10-денного строку з моменту ознайомлення з рішенням.
Вказує що, суд першої інстанції вирішив, що авто "працювало", спираючись на увімкнені стоп-сигнали та панель приладів. Апелянт зазначає, що AUDI E-TRON є електромобілем/гібридом. У таких авто панель приладів і стоп-сигнали (при натисканні на гальмо) можуть працювати без фактичного запуску двигуна внутрішнього згоряння.Те, що суд сприйняв на відео за "звук працюючого двигуна", апелянт пояснює як тихий звуковий сигнал готовності систем електромобіля, наголошує що автомобіль не заводиться в традиційному розумінні.
Зазначає що суд першої інстанції безпідставно відкинув письмові та усні свідчення його цивільної дружини, розцінивши їх лише як спробу допомогти уникнути покарання, посилається на Конституцію України та практику ЄСПЛ, наголошує, що вина має бути доведена "поза розумним сумнівом", а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Також вказує, що позбавлення права керування автомобілем за ст. 130 КУпАП за критеріями ЄСПЛ прирівнюється до "кримінального обвинувачення", що вимагає найвищого стандарту доказування, якого у цій справі (на думку апелянта) дотримано не було.
Також вказує на нелогічну поведінку працівників поліції, адже якщо останні дійсно вважали його водієм, який керує авто у стані сп`яніння, то вони згідно із законом мали б відсторонити його від керування, евакуювати авто або передати керування тверезій особі, натомість поліцейські склали протокол і просто поїхали, залишивши його сидіти за кермом автомобіля з ключами. Згодом повернулася його дружина і вони поїхали додому, що на думку апелянта підтверджує, що поліцейські самі розуміли, що він не керував транспортним засобом.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки згідно із оскарженою постановою суду розгляд справи відбувся 09 грудня 2025 року без участі ОСОБА_1 , відомості про отримання останнім копії оскарженої постанови у межах строку апеляційного оскарження у матеріалах справи відсутні, а отже є підстави для висновку, що вказаний строк був пропущений з поважної причини.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої постанови, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає викладений у постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 467188 від 28.09.2025 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. 254 - 256 КУпАП (а.с. 1); рапортом працівника поліції (а.с. 2); відеозаписом з бодікамери поліцейського (а.с. 5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4) та направленням на огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3), які містять відомості про відмову водія від проходження огляду
Згідно із наявним у справі відеозаписом, на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповів згодою на складання протоколу та відмовою на пропозицію працівника поліції проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння (час запису 00:05:40 – 00:06:00). Також працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що не отримали фактичної згоди (час запису 00:07:00 — 00:10:00) що було грунтовно розцінене співробітниками поліції, а у подальшому судом першої інстанції, як відмова від проходження огляду. Апеляційний суд такий висновок вважає правильним та з ним погоджується.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а автомобіль не був заведений, апеляційний суд відхиляє як спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності. 
Так, під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху транспортного засобу або знаходження в транспортному засобі на місці водія при працюючому двигуні, оскільки особа, яка знаходиться за кермом транспортного засобу з увімкненим двигуном, створює потенційну небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Як вбачається з досліджених відеозаписів бодікамер, на момент наближення працівників поліції до автомобіля «AUDI E-TRON» останній не перебував у стані неактивності: передні фари були увімкнені, апелянт перебував на водійському сидінні, а також були активовані стоп-сигнали, що технічно можливо виключно за умови умисного натискання ногою на педаль гальма водієм. Той факт, що транспортний засіб «AUDI E-TRON» є електромобілем/гібридом і не може не видавати звуку роботи, притаманного традиційному двигуну внутрішнього згоряння, жодним чином не виключає «керування» ним. 
Суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показань свідка ОСОБА_2 , оскільки остання є заінтересованою особою, пов`язаною з апелянтом спільним побутом, а її показання про те, що вона забрала ключі, а авто не могло бути заведене, спростовуються об`єктивним доказом — відеофіксацією, на якій зафіксовано роботу світлових приладів, панелі та утримання педалі гальма самим ОСОБА_1 . Більше того, згідно із відеозаписом події ОСОБА_1 на всьому протязі спілкування з працівниками поліції жодного разу не повідомляв їх про те, що він не керував транспортним засобом, його автомобіль не рухався, або проте, що його цивільна дружина керувала транспортним засобом та пішла з місця парковки автомобіля прогулятися.
Щодо доводів про нелогічні дії поліцейських, які не евакуювали авто, не передали його іншій особі та залишили ключі від нього ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно із відеозаписом поліцейські попереджали останнього про його відсторонення від керування транспортним засобом, пропонували викликати водія, якому можна передати керування, та попереджали про відповідальність за подальше керування автомобілем.
Крім того, вжиття працівниками поліції заходів щодо відсторонення водія від керування, передачі керування іншому тверезому водію тощо, або утримання їх від вжиття таких заходів, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.
При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, дав належну правову оцінку доказам, зокрема відеозапису. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано правильно, адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеня його вини.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження — поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 09 грудня 2025 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, — залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду А.А. Мазниця