КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року м. Київ справа №320/27434/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Київській області від 1 червня 2023 року № 613564-2414-1007, яким ОСОБА_1 визначено розмір земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у сумі 269 727,83 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказується, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на те, що висновки контролюючого органу не відповідають фактичним обставинам, оскільки розрахунок розміру земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік є таким, що ґрунтується на довільному трактуванні положень податкового законодавства України. У зв`язку з викладеним, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач надав суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, оскільки нарахування позивачу земельного податку з фізичних осіб на 2023 рік контролюючим органом проведено відповідно до цільового призначення земельної ділянки, на підставі рішення місцевих рад про встановлені ставки податку, з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки, передбаченої статтею 289 Податкового кодексу України, та згідно інформації, наданою щорічно Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру. Враховуючи наведене, на думку відповідача, позивачем не спростовано протиправність прийнято податкового повідомлення-рішення, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач також надав до суду відповідь на відзив, у якому наголошено на обґрунтованості позовних вимог.
Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне.
Згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДПС за інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно позивач є власником земельної ділянки площею 5,73 га, розташованої за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Крушинка; з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Головним управлінням ДПС у Київській області проведено нарахування земельного податку з фізичних осіб на 2023 рік та прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.06.2023 року № 613564-2414-1007 про визначення суми податкового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у сумі 269 727,83 грн.
Не погоджуючись з правомірністю спірного ППР позивач звернувся до ДПС України зі скаргою, за результатами розгляду якої ДПС України прийнято рішення від 25.01.2024 № 276/6/99-00-06-01-03-06, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 01.06.2023 року № 613564-2414-1007 залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Не погоджуючись з правомірністю спірного податкового повідомлення-рішення позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.
Згідно з підпунктом 14.1.74 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.
Цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку (підпункт 14.1.261 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
У відповідності до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Згідно з підпунктом 14.1.157 пупкту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого" органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
За змістом статті 270 ПК України плата за землю справляється у формі земельного податку та орендної плати.
Згідно з підпунктом 270.1.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України земельні ділянки, які перебувають у власності, є об`єктами оподаткування земельним податком.
Позивач є власником земельної ділянки площею 5,7288 га, кадастровий номер 3221484000:06:021:0002, розташованої у межах обслуговування Крушинської сільської Ради, за межами села Крушинка Фастівського району Київської області. Цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості, код виду цільового призначення земель згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, - 11.02: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості для будівництва і обслуговування виробничо-офісних, складських приміщень.
Статтею 286 ПК України визначено порядок обчислення плати за землю. Так згідно пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі праве на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за ((юрмою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Статтею 271 ПК України визначено, що є базою оподаткування платою за землю. Так згідно з приписами пункту 271.1 статті 271 ІІК України базою оподаткування платою за землю є:
нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1.1. пункту 271.1. статті 271 ПК України);
площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено {підпункт 271.1.2. пункту 271.1. статті 271 ПКУ).
Відповідно до пункту 271.2 статті 271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Стаття 274 ПК України визначає ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місця знаходження). 
Стаття 277 ІІК України визначає ставки земельного податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Згідно пункту 277.1 статті 277 ПК України ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), розташовані за межами населених пунктів або в межах населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від нормативної грошової оцінки площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
З розрахунку суми земельного податку, вказаного у спірному податковому повідомленні-рішенні вбачається, що суму податку розраховано за наступною формулою: сума земельного податку = (площа об`єкта оподаткування (га) - розмір пільги згідно зі ст. 281 ПК України (га)) х нормативну грошову оцінку з урахуванням коефіцієнта індексації по земельному податку (грн/га) х (кількість місяців оподаткування / 12 х розмір ставки земельного податку (%) .
Оскільки пільг зі сплати земельного податку не встановлено, а кількість місяців оподаткування становить 12, зазначену в оскаржуваному рішенні відповідача формулу розрахунку суми земельного податку можна записати наступним чином: сума земельного податку - площа об`єкта оподаткування (га) х нормативну грошову оцінку з урахуванням коефіцієнта індексації по земельному податку (грн/га) х розмір ставки земельного податку (%).
В розрахунку суми земельного податку розмір нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнта індексації по земельному податку становить 1 569 097,52 грн/га, а розмір ставки земельного податку -3 %.
Тобто, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, відповідач виходив з того, що нормативну грошову оцінку належної позивачу земельної ділянки, кадастровий номер 3221484000:06:021:0002, проведено і становить така оцінка 1 569 097,52 грн за 1 га землі без індексації.
Однак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містить жодного посилання на документ, яким підтверджується розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, належної позивачу.
Згідно з частиною четвертою статті 5 Закону України «Про оцінку земель» грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Частиною п`ятою статті 5 цього ж Закону визначений перелік підстав для проведення грошової оцінки земельних ділянок. Так зазначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться для визначення розмір земельного податку.
Статтею 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.
Пунктом 284.1 статті 284 ПК України встановлено, що Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
На офіційному веб-сайті Державної податкової служби України оприлюднено зведену інформацію про розмір та дату встановлення на відповідних територіях ставок місцевих податків та/або зборів, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги, які будуть діяти у 2023 році (https://tax.gov.ua/zakonodavstvo/podatki-ta-zbori/stavki-mistsevih-podatkiv-t?-zboriv/kiivska-oblast/zvedena-informatsiya-2023/). 
Згідно зі зведеною інформацією про ставки податків для населених пунктів Глевахівської територіальної громади Фастівського району Київської області, до яких відноситься і село Крушинка, для обчислення ставок податків на 2023 рік слід керуватись рішенням Глевахівської селищної ради від 8 липня 2021 року № 304-13-VIII, яким встановлено ставки податків на 2022 рік. 
Так, рішенням Глевахівської селищної ради від 08 липня 2021 року №304-13-VIII, дія якого поширюється на територію села Крушинка, з 1 січня 2022 року на землі промисловості, призначені для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення земель 11.02 згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548) для фізичних осіб встановлено такі ставки зі сплати земельного податку : за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) - у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, за земельні ділянки за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено - у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки ріллі по області.
Крушинською сільською радою у 2023 році не проводилась нормативна грошова оцінка належної позивачу земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту (села Крушинка). 
Таким чином, сума земельного податку з належної позивачеві земельної ділянки має визначатись за нормативною грошовою оцінкою ріллі по Київській області.
З 2018 році було проведено всеукраїнську нормативну грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, яка затверджена наказом Мінагрополітики від 16.11.2018 №552 та введена в дію з 1 січня 2019 року.
Так, нормативна грошова оцінка ріллі по Київській області станом на 1 січня 2022 року становить 26 531,00 грн за 1 га.
Відповідно до статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100 де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.
Пунктом 9 підрозділу 6 «Особливості справляння плати за землю» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України установлено, що індекс споживчих цін, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків:
за 2017-2022 роки - для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів);
за 2017-2020 роки - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення.
Отже, проіндексована нормативна грошова оцінка ріллі по Київській області становить 26 531 грн.
Керуючись вищевказаними положеннями Податкового кодексу України, інформацією з офіційних веб-ресурсів Державної податкової служби України щодо встановлених місцевих ставок земельного податку та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо нормативної грошової оцінки ріллі по Київській області, земельний податок за належну позивачеві земельну ділянку площею 5,7288 га має вираховуватись за формулою: проіндексована НГО ріллі по Київській області х 5% х площу земельної ділянки.
Таким чином, керуючись статтями 271, 274, 277, 284, 286, 287 ПК України сума земельного податку за 2023 рік за земельну ділянку, кадастровий номер 3221484000:06:021:0002 становить: 26 531,00 грн х 5/100 х 5,7288 = 7 599,54 грн.
Отже, визначена оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 01.06.2023 року № 613564-2414-1007 сума земельного податку у розмірі 269 727,83 грн. нарахована неправомірно.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 01.06.2023 року № 613564-2414-1007 є протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявності правових підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством, а відтак, такі дії контролюючого органу вчинені всупереч норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.
За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 697,30 грн, що документально підтверджується платіжним документом.
Суд зазначає, що на час вирішення справи, позивачем не заявлено до стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу, не надано до суду відповідних доказів, у зв`язку з чим, вирішенню судом такі витрати за ст. 134 та ст. 139 КАС України, під час винесення рішення у даній справі, не підлягають.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у сумі 2 697,30 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Державної податкової служби у Київській області.
Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головне управління ДПС у Київській області від 01.06.2023 року № 613564-2414-1007.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 5А, код ЄДРПОУ 44096797) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у сумі 2 697,30 грн. (дві тисячі шістсот дев`яноста сім) гривень 30 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.