Справа№ 953/2960/26 
н/п 1-кп/953/656/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"24" квітня 2026 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі: 
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Київського районного суду м.Харкова кримінальне провадження №42026222010000001 від 06.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ехсар, Чугуївського району, Харківської області, громадянина України,із повною середньою освітою,  не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2026 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 01.08.2025 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за яке був засуджений вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2026, що набрав законної сили. Разом із цим, ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став і, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, вчинив нові умисні корисливі злочини за таких обставин.
Так, 10.11.2025 близько 10:00 год., знаходячись в приміщенні кафе, яке розташоване за адресою: м.Харків, вул.Шевченко, 164, під час спільного розпивання спиртних напоїв із ОСОБА_5 , в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, реалізовуючи який, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи повторно, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у потерпілого ОСОБА_5 належний останньому мобільний телефон ТМ «Motorola» G 05 у корпусі зеленого кольору, вартістю 3156,66 грн, який був в захисному чохлі-книжці чорного кольору «Motorola Moto G 05, вартістю 103,33 грн, та з картою пам`яті «Samsung Evo Plus migro SDXC 512 Gb», 146,33 грн, який в свою чергу передав йому свій мобільний телефон.
Отримавши від ОСОБА_5 мобільний телефон для, начебто, здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_4 з даним мобільним телефоном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4722,32 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
Крім цього, 19.11.2025 близько 13:00 год., ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 перебував в кафе «Їжачок», яке розташоване за адресою: м.Харків, вул.Ак.Павлова, 323, де побачив у потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон ТМ «Realme» моделі С55 кольору «Rainy Night». B подальшому під час спільного розпивання спиртних напоїв у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, неодноразово продовженого та діючого на теперішній час на всій території України, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та таємно взяв належний ОСОБА_6 мобільний телефон ТМ «Realme» моделі С55 кольору «Rainy Night», вартістю 3621,50 грн.
Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3621,50 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінальних правопорушень, які інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та їх правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що дійсно 10.11.2025 близько 10:00 год., знаходячись в приміщенні кафе, яке розташоване за адресою: м.Харків, вул.Шевченко, 164, заволодів мобільним телефоном ТМ «Motorola» G 05 у корпусі зеленого кольору, в захисному чохлі-книжці чорного кольору «Motorola Moto G 05 та з картою пам`яті «Samsung Evo Plus migro SDXC 512 Gb» шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 за обставин, викладених вище у даному вироку. Також підтвердив, що 19.11.2025 близько 13:00 год., перебував в кафе «Їжачок», яке розташоване за адресою: м.Харків, вул. Ак.Павлова, 323, де вчинив крадіжку мобільного телефону ТМ «Realme» моделі С55 кольору «Rainy Night», належний потерпілому ОСОБА_6 за обставин, викладених вище у даному вироку. Розмір завданої потерпілим шкоди не оспорює.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає ці показання достовірними.
Обвинувачений та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст.349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, документів з процесуальних питань, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку
За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України поза розумним сумнівом.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність його діяння, або були б підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , передбачені: ч.4 ст.185 КК України, є тяжким злочином; ч.2 ст.190 КК України, є нетяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке полягає у повному визнанні своєї вини, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, виходячи з поведінки обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, про що зазначалося стороною обвинувачення.
Стороною обвинувачення не відображено в обвинувальному акті обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого.
З огляду на зазначене, враховуючи положення ст.337 КПК України, суд доходить висновку, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, відсутні.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має зареєстроване місця проживання, не працевлаштований, не є інвалідом та військовослужбовцем строкової служби, неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, має не зняту та непогашену судимість.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, зокрема, є особою середнього віку, стійких соціальних зв`язків не має, раніше судимий, поведінку до вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців та в межах санкції ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. 
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 06.03.2026 засуджений Київським районним судом м.Харкова за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.03.2026 зазначено, що у строк відбуття покарання ОСОБА_4 за вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2026 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25.02.2026 по 06.03.2026 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення, відповідає одному дню позбавлення волі.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, вина у вчинені яких доведена у даному кримінальному провадженні, до постановлення 06.03.2026 вироку Київським районним судом м.Харкова, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2026, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком суду (постанова Верховного Суду від 08.11.2022 справа № 464/226/20).
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Оскільки тривалий нагляд за ОСОБА_4 у кримінально-виконавчій установі буде дієвим механізмом досягнення мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, у зв`язку із не застосуванням до обвинуваченого покарання у виді конфіскації майна, а також те, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 16.02.2026 у справі №953/1652/26 н/п 1-кс/953/895/26.
Захід забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не застосовувався. 
Керуючись ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;
- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки
На підставі ч.1ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2026, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
В строк покарання, остаточно призначеного цим вироком, зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.03.2026.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 - рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, а саме: мобільний телефон ТМ «Motorola», IMEI НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , Мodel XT 2523-3, TYPE: MC43 C, ОСОБА_8 , MFR MOTOROLA MOBILITY, GU 14, 6FE, UK у корпусі зеленого кольору, без сім-карти,- належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 8057 (вісім тисяч п`ятдесят сім) грн. 52 коп., витрати на залучення експерта за проведення: судової товарознавчої експертизи №150101/1557/1559 від 09.02.2026 у розмірі 3816,72 грн; судової дактилоскопічної експертизи №1051 від 16.02.2026 у розмірі 4240,80 грн.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкові від 16.02.2026 у справі № 953/1652/26 н/п 1-кс/953/895/26

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя - ОСОБА_1