ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2026 року справа №200/6293/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 200/6293/25 (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом Дзіся Андрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Дзісь Андрій Романович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 2), в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 211530007888 від 16.07.2025 року; зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до спеціального стажу період навчання з 01.09.1987 по 20.06.1991 роки у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Белінського, період проходження строкової військової служби з 12.10.1984 по 03.10.1986 роки, та періоди роботи з 15.08.1984 по 22.10.1984, з 12.01.1987 по 26.08.1987, з 15.08.1991 по 23.10.1993, з 25.10.1993 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 28.10.1996, з 29.10.1996 по 31.08.2006, з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 211530007888 від 16.07.2025 року щодо позивача; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2025 про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, зарахувавши до його спеціального стажу період навчання з 01.09.1987 по 20.06.1991 роки у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г.Белінського, період проходження строкової військової служби з 12.10.1984 по 03.10.1986 роки, та періоди роботи з 15.08.1984 по 22.10.1984, з 12.01.1987 по 26.08.1987, з 15.08.1991 по 23.10.1993, з 25.10.1993 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 28.10.1996, з 29.10.1996 по 31.08.2006, з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки, з урахуванням висновків суду у даному рішенні; в іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Відповідач 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 з 01.09.2006 по теперішній час працював на посаді керівника фізичного виховання Новокаховського приладобудівного фахового коледжу. Зазначена посада (керівник фізичного виховання) не відповідає посадам, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Також, позивачем не надано уточнююча довідка про періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати. 
Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 16.07.2025 № 211530007888 про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 розділу ХV Закону № 1058.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 01.07.2025. 
ОСОБА_1 через веб портал електронних послуг звернувся із заявою про перерахунок пенсії № 1463 від 08.07.2025 - про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7.1 розділу XV Закону №1058. 
Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановленого Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (зі змінами) (далі – Порядок) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 16.07.2025 № 211530007888 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 розділу XV Закону № 1058, оскільки займана позивачем посада керівника фізичного виховання Новокаховського приладобудівного фахового коледжу не входить до переліку посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 від 05.11.1991 (далі — Закон № 1788), і мають страховий стаж (для чоловіків — 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Отже, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - “ж” статті 55 Закону № 1788, на дату досягнення пенсійного віку. наявність страхового стажу на таких посадах, зокрема, 35 років для чоловіків; не отримання особою будь-якої пенсії до цього.
Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд в постанові від 13.03.2018 у справі № 234/13835/17, за якоюо право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій позав`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058. 
За пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” - “ж” статті 55 Закону № 1788, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. 
За статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788 від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного в особи трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка 
За п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е” і “ж” статті 55 Закону № 1788, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 “Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років” (далі — Порядок № 909). 
Також, Порядком № 909 передбачено перелік посад у загальноосвітніх навчальних закладах: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачі філіями, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги_організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1984 позивач: 
- з 15.08.1984 по 22.10.1984 роки займав посаду вчителя трудового навчання і фізичного виховання Шевченківської восьмирічної школи (запис № 1-2); 
- з 12.01.1987 по 26.08.1987 роки займав посаду вчителя фізичного виховання Шевченківської восьмирічної школи (запис № 3-4); 
- з 15.08.1991 по 23.10.1993 роки займав посаду вчителя фізкультури Новокаховської середньої школи № 3 (запис 5-6); 
- з 25.10.1993 по 31.08.1995 роки займав посаду вчителя допризивної підготовки юнаків Новокаховської середньої школи № 2 (запис 7-8); 
- з 01.09.1995 по 28.10.1996 роки займав посаду викладача фізвиховання і допризивної підготовки Новокаховського профтехучилища №7 (запис № 9-10); 
- з 29.10.1996 по 31.08.2006 роки займав посаду вчителя допризивної підготовки юнаків та фізвиховання Новокаховської школи № 2 (запис № 11-15); 
- з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки (дату призначення пенсії) займав посаду керівника фізичного виховання Новокаховського приладобудівного технікума (запис № 16-18).
Як вбачається з рішення відповідача 2 та доводів відзиву відповідача 1, згідно з даними диплому серії НОМЕР_2 від 20.06.1991 року у період з 01.09.1987 по 20.06.1991 року позивач навчався у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г.Белінського, а також згідно даних військового квитка серії НОМЕР_3 у період з 12.10.1984 по 03.10.1986 роки ОСОБА_1 проходив військову службу, отже, вищезазначені періоди враховані до спеціального стажу позивача.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.08.1984 ОСОБА_1 у період: 
- з 15.08.1984 по 22.10.1984 рік займав посаду вчителя трудового навчання і фізичного виховання Шевченківської восьмирічної школи (запис № 1-2); 
- з 12.01.1987 по 26.08.1987 роки займав посаду вчителя фізичного виховання Шевченківської восьмирічної школи (запис № 3-4);
- з 15.08.1991 по 23.10.1993 роки займав посаду вчителя фізкультури Новокаховської середньої школи № 3 (запис 5-6); 
- з 25.10.1993 по 31.08.1995 роки займав посаду вчителя допризовної підготовки юнаків Новокаховської середньої школи №2 (запис 7-8); 
- з 01.09.1995 по 28.10.1996 роки займав посаду викладача фізвиховання і допризовної підготовки Новокаховського профтехучилища № 7 (запис № 9-10) та вищевказані періоди трудової діяльності позивача зараховані до спеціального стажу.
Позивач в період з 29.10.1996 по 31.08.2006 роки займав посаду вчителя допризивної підготовки юнаків та фізвиховання Новокаховської школи № 2 (запис № 11-15). Трудова діяльність зарахована до спеціального стажу Позивача згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) з 01.01.1998 по 31.08.2006 року, оскільки з запису трудової книжки № 11 серії НОМЕР_1 від 15.08.1984 вбачається наявність виправлення в даті прийняття на посаду. 
Трудова діяльність з 01.01.1998 по 31.08.2006 року зарахована до спеціального стажу позивача згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), оскільки з запису трудової книжки № 11 серії НОМЕР_1 від 15.08.1984 вбачається наявність виправлення в даті прийняття на посаду.
Тобто, відповідачем 2 до спеціального стажу не зарахований стаж з 29.10.1996 по 31.12.1997, у зв`язку із виправленням в даті прийняття на посаду в трудовій книжці № 11 серії НОМЕР_1 від 15.08.1984, а також до спеціального стажу не зарахований стаж позивача з 01.09.2006 по 31.05.2025 року, у зв`язку із тим, що позивач у період з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки працював на посаді керівника фізичного виховання Новокаховського приладобудівного фахового коледжу, однак вищезазначена посада не входить до переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. Вказаний період зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 .
Щодо незарахування до спеціального стажу позивача періоду трудової діяльності позивача з 29.10.1996 по 31.12.1997 у зв`язку із виправленням в даті прийняття на посаду в трудовій книжці № 11 серії НОМЕР_1 від 15.08.1984, суд враховує, що пунктом 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 “Про трудові книжки робітників та службовців” визначено, що відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та з видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. 
Аналогічна норма міститься у пункті 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 “Про трудові книжки працівників”.
За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права. Працівник не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Тобто, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Крім того, за правовою позицією в постановах Верховного Суду від 30.09.2021року у справі № 300/860/17, від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 25.04.2019 у справі № 593/283/17, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Тобто, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Суд зазначає, що пенсійний орган фактично переклав відповідальність за неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що запис в трудовій книжці позивача про те, що він з 29.10.1996 по 31.08.2006 роки займав посаду вчителя допризовної підготовки юнаків та фізвиховання Новокаховської школи № 2 (запис № 11-15) є достатнім для зарахування до спеціального стажу позивача періоду його трудової діяльності з 29.10.1996 по 31.12.1997 (в тій частині, що не зарахована відповідачем 2).
Щодо незарахування до спеціального стажу позивача періоду його трудової діяльності з 01.09.2006 по 31.05.2025 року, у зв`язку із тим, що позивач у період з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки працював на посаді керівника фізичного виховання Новокаховського приладобудівного фахового коледжу суд враховує наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада "керівник фізичного виховання" навчального закладу включена до переліку посад педагогічних працівників.
Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про освіту" невід`ємними складниками системи освіти такі: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта. 
Виходячи з наведеного, педагогічний працівник закладів професійної (професійно-технічної) освіти є працівником освіти, а тому стаж роботи позивача з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки на посаді керівника фізичного виховання в Новокаховського приладобудівного технікума повинен зараховуватися до спеціального стажу у розумінні п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909. 
Суд зазначає, що відповідачем 2 застосований у спірних правовідносинах надмірний формалізм, внаслідок чого спірне рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню та в цій частині позовні вимоги суд задовольняє. 
Також, незважаючи на часткове зарахування позивачу періодів трудової діяльності позивача до спеціального стажу, для унеможливлення подальшого порушення прав позивача відповідачем 2 при повторному розгляді його заяви на виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до спеціального стажу період навчання з 01.09.1987 по 20.06.1991 роки у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г. Белінського, період проходження строкової військової служби з 12.10.1984 по 03.10.1986 роки, та періоди його роботи з 15.08.1984 по 22.10.1984, з 12.01.1987 по 26.08.1987, з 15.08.1991 по 23.10.1993, з 25.10.1993 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 28.10.1996, з 29.10.1996 по 31.08.2006.
Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, нарахувати та виплати грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на дату її призначення, яка не підлягає оподаткуванню, ОСОБА_1 призначити пенсію, суд враховує наступне.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Статтею 58 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
За таких обставин, оскільки відповідачем не зараховані вищенаведені періоди до спеціального стажу позивача, суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання першого відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2025 про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій. Суд зазначає, що ГУ ПФУ в Херсонській області (перший відповідач) не порушувало права позивача, внаслідок чого в частині вимог саме до цього суб`єкта владних повноважень суд відмовляє. Оскільки саме ГУ ПФУ в Донецькій області (другий відповідач) розглянуло заяву позивача та прийняло рішення, яке судом визнається протиправним та скасовується, саме цей суб`єкт владних повноважень повинен поновити порушені права позивача. 
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 211530007888 від 16.07.2025 року щодо позивача; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.07.2025 про нарахування грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, зарахувавши до його спеціального стажу період навчання з 01.09.1987 по 20.06.1991 роки у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. В.Г.Белінського, період проходження строкової військової служби з 12.10.1984 по 03.10.1986 роки, та періоди роботи з 15.08.1984 по 22.10.1984, з 12.01.1987 по 26.08.1987, з 15.08.1991 по 23.10.1993, з 25.10.1993 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 28.10.1996, з 29.10.1996 по 31.08.2006, з 01.09.2006 по 31.05.2025 роки, з урахуванням висновків суду у даному рішенні. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 200/6293/25 за позовом Дзіся Андрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 18 лютого 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко
Судді: А.А. Блохін
А.В. Гайдар