Справа № 491/65/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої у справі судді – Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання – Голубович А.М.,
за участю сторін по справі:
захисника – Бойко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 26 червня 2025 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 31 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин в с. Шелехове, вул. Лесі Українки, 117, Подільського району Одеської області ОСОБА_1 керував мотоблоком марки «Foton», не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП. 
За вказаним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 31 січня 2026 року серії ЕПР1 №580147 за ч.5 ст.126 КУпАП.
ОСОБА_1 не з`явився до суду, однак з`явився його захисник – Бойко О.О., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1647179 від 10 лютого 2026 року та договору про надання правничої допомоги №6 від 10 лютого 2026 року, який в судовому засіданні пояснив, що на його думку наявні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. В обґрунтування своєї позиці захисник зазначив, що згідно наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він складений відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 працівником поліції було вручено копію протоколу за такими самими серією та номером від 31 січня 2026 року, але у копії зазначеного протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.4 ст.126 КУпАП, також на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано, що працівник поліції роз`яснює кваліфікацію дії ОСОБА_1 саме за ч.4 ст.126 КУпАП та передбачений порядок розгляду матеріалів даної справи та розмір адміністративного стягнення. 
В підтвердження зазначеного захисник в судовому засіданні надав суду для долучення до матеріалів справи копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580147 від 31 січня 2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП, який був долучений до матеріалів справи. 
Також за клопотанням захисника до суду був викликаний та допитаний працівник поліції, який складав вище вказаний протокол, а саме, ОСОБА_2 .
Так, ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580147 від 31 січня 2026 року за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 був ним складений та підписаний. Також ОСОБА_3 після надання йому в судовому засіданні для ознайомлення копії протоколу від 31 січня 2026 року серії ЕПР №580147 за ч.4 ст.126 КУпАП, який був наданий суду захисником, підтвердив, що вказаний протокол дійсно ним підписаний та вручений ОСОБА_1 .. Щодо розбіжності у зазначенні частин ст.126 КУпАП у протоколі, який міститься в матеріалах справи та копії цього протоколу, наданій суду стороною захисту, ОСОБА_2 пояснив, що могла виникнути технічна помилка, оскільки якщо б протокол складався за ч.4 ст.126 КУпАП, то система його не зберегла б і не сформувала б, оскільки за ч.4 ст.126 КУпАП протокол на складається, а складається постанова працівником поліції. ОСОБА_3 також пояснив, що спочатку ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення, що зафіксовано на відеозаписі, а потім повернувся і попросив копію протоколу, після чого у протоколі підписався про отримання копії протоколу та отримав його копію. ОСОБА_2 пояснив, що при роздруківці електронного протоколу напевне сталася технічна помилка і протокол роздрукувався із значенням ч.4 ст.126 КУпАП. При цьому згідно відеозапису чітко видно, що ОСОБА_1 керує мотоблоком. Також зазначив, що ОСОБА_1 звертався зі скаргою на дії працівника поліції, де зазначив, що він керував мотоблоком та його зупинив ОСОБА_2 , тобто, підтвердив факт керування ним зазначеним транспортним засобом. ОСОБА_2 також зазначив, що в той момент, коли вони зупинили ОСОБА_1 , з боку останнього була велика кількість порушень, а саме, він перевозив пасажира в причепі мотоблока, різко змінював напрямки руху з метою заносу транспортного засобу, на мотоблоці та причепі не було сигнальних вогнів, ліворуч та праворуч були різні шини на колесах, але за цією статтею більша санкція у виді штрафу в розмірі 40800 гривень, а тому він склав відносно ОСОБА_1 протокол за статтею, яка передбачає більшу відповідальність. 
В судовому засіданні ОСОБА_2 надав суду для дослідження та долучення до матеріалів справи копію витягу з бази даних «Армор» про реєстрацію скарги ОСОБА_1 щодо його зупинки працівниками поліції під час керування мотоблоком. 
Також в судовому засіданні було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи за заявою ОСОБА_2 , яка була задоволена судом.
Вивченням вказаного відеозапису було встановлено, що працівниками поліції було зупинено ОСОБА_1 , який керував мотоблоком. В ході спілкування працівниками поліції ОСОБА_1 було повідомлено причину його зупинки та правопорушення, які ним були вчинені. Також встановлено, що працівником поліції ОСОБА_2 було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, що передбачає накладення штрафу в розмірі 20400 гривень. При цьому з вказаного відеозапису встановлено, що працівник поліції Слєсаренко О.С. неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про те, що його дії підпадають під склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, обґрунтовуючи це тим, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено повторно, оскільки він протягом року притягувався до адміністративної за ч.2 ст.126 КУпАП. Також згідно вказаного відеозапису ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення та ставити підписи у ньому. 
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, допитавши посадову особу, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1  відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Судом встановлені наступні обставини, з яких вбачаються підстави для закриття провадження по вказаній справі.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580147 від 31 січня 2026 року вбачається, що 31 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин в с. Шелехове, вул. Лесі Українки, 117, Подільського району Одеської області ОСОБА_1 керував мотоблоком марки «Foton», не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а ПДР, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.
Захисником ОСОБА_1 – адвокатом Бойко О.О. суду було надано копію вище вказаного протоколу, надану ОСОБА_1 працівником поліції, з якої вбачається, що дії ОСОБА_1 , які мали місце 31 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин, кваліфіковано за ч.4 ст.126 КУпАП, тобто, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. При цьому, реквізити протоколу: серія ЕПР1 №580147, дата складання 31 січня 2026 року, час складання 17:42:11, аналогічні реквізитам протоколу, який надійшов до суду від Сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, та в якому дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.5 ст.126 КУпАП, тобто, протокол та його копія, реквізити яких аналогічні, містять різні відомості щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 , які мали місце 31 січня 2026 року о 17 годині 30 хвилин.
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, в редакції 27 січня 2025 року, протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв. 
Відповідно до положень ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Враховуючи той факт, що протокол серії ЕПР1 №580147 від 31 січня 2026 року та його копія мають суттєві невідповідності щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 , та наявність вказаних невідповідностей пояснюється посадовою особо, яка складала цей протокол, як технічна помилка, не довівши суду дійсність та можливість виникнення такої технічної помилки, суд не може визнати вище вказану невідповідність кваліфікації дій ОСОБА_1 такою, що допущена з технічних причин/помилок, що в свою чергу викликає сумнів у доведеності вини ОСОБА_1 згідно висунутого йому обвинувачення, оскільки також з наданого суду відеозапису працівник поліції кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП та надав останньому роз`яснення щодо санкції ч.4 ст.126 КУпАП, а протокол надійшов до суду за ч.5 ст.126 КУпАП, та за своїм змістом, а саме щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 , суперечить його копії, наданій ОСОБА_1 , в якій дії останнього кваліфіковано за ч.4 ст.126 КУпАП. 
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони суперечать один одному, а тому провадження у справі має бути закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. 
Так, згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, суд не може самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином суд перебере на себе функцію обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Так, зокрема, винуватість особи поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.
Відповідно до ст.19 Конституції України посадова особа органу державної влади зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Частиною 1 ст.247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.126, 221, п.1 ч.1 ст. 247, 251, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення від 31 січня 2026 року серії ЕПР1 №580147, складеним за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 26 червня 2025 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2026 року.

Суддя:  	Надєр Л.  М.