Справа № 727/13981/25 
Провадження № 2/727/563/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Гончар В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Чернівецької міської ради про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Короткий зміст позовної заяви та її доводи.
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління освіти Чернівецької міської ради, посилаючись на порушення її трудових прав під час перебування на посаді директора Чернівецької гімназії № 5 «Інтеграл» Чернівецької міської ради.
Зазначила, що наказом відповідача від 29 квітня 2024 року її було звільнено з посади з 30 квітня 2024 року за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України. Разом з тим, на її думку, подання заяви про звільнення не було вільним волевиявленням, а стало наслідком тривалого незаконного тиску, системних переслідувань та неправомірних дій з боку відповідача.
Вказує, що в період її роботи відповідачем безпідставно було застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позбавленням щомісячної надбавки на підставі наказу № 23-ос від 14 березня 2024 року, яке згодом рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2025 року було визнано незаконним та скасовано, у зв`язку з відсутністю правових підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Зазначене рішення набрало законної сили та відповідачем не оскаржувалося.
Крім того, за ініціативи відповідача відносно неї було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ознаками булінгу, однак постановами Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 травня 2024 року та Чернівецького апеляційного суду від 04 липня 2024 року провадження у відповідних справах було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень.
Вважає, що сукупність зазначених неправомірних дій відповідача призвела до порушення її трудових прав, негативно вплинула на її ділову репутацію, як керівника закладу освіти, спричинила моральні страждання та психологічний дискомфорт, а також фактично позбавила її можливості продовжувати виконання посадових обов`язків, у зв`язку з чим вона була змушена подати заяву про звільнення.
Також вказує, що внаслідок її незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності їй було завдано моральної шкоди, що проявилася у порушенні звичного способу життя та професійної діяльності, переживаннях, пов`язаних із проходженням дисциплінарного провадження, необхідністю звернення за професійною правничою допомогою та судовим захистом своїх прав. Пояснює, що зазнала душевних страждань у зв`язку з психологічним тиском з боку роботодавця, знеціненням багаторічного професійного досвіду, приниженням ділової репутації та авторитету, як керівника закладу освіти, а також необхідністю надавати пояснення щодо правомірності власних дій перед колегами та близькими. Факт притягнення її до дисциплінарної відповідальності набув розголосу, у тому числі в засобах масової інформації, що негативно вплинуло на її професійну репутацію та ускладнило подальше працевлаштування.
Крім того, у період після винесення догани у позивачки погіршився стан здоров`я, що підтверджується наданими медичними документами та потребувало проходження амбулаторного і стаціонарного лікування, а також додаткових матеріальних витрат.
З огляду на викладене, вважає доведеними наявність моральної шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між такими діями та завданою шкодою, а також вину відповідача, що є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до статті 1167 ЦК України.
А тому просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 85000 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.
Рух справи в суді.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.
Представником відповідача Управління освіти Чернівецької міської ради було подано до суду відзив, в якому остання позов не визнала.
Зазначила, що у матеріалах справи відсутнє будь-яке судове рішення, яке б встановлювало факт дискримінації, мобінгу чи іншого порушення трудових прав позивача з боку управління освіти Чернівецької міської ради. Також позивач не зазначає про існування жодної окремої судової справи, в якій би такі факти були доведені, а рішення набрало законної сили.
Крім того, доводи позивача про завдання їй моральної шкоди є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Надані позивачем документи свідчать про наявність у неї хронічних серцево-судинних захворювань: гіпертонічної хвороби, гіпертензивної хвороби з ураженням серця, серцевої недостатності, дифузного кардіосклерозу, а також епізодів гіпертонічних кризів. Зазначені захворювання є тривалими, мають багатофакторну природу та не можуть бути наслідком службової діяльності відповідача, що узгоджується зі встановленими в медицині характеристиками цих захворювань як хронічних. Лише наявність діагнозу не свідчить про його витоки та не створює юридичного факту моральної шкоди, завданої відповідачем. Навпаки, із змісту медичних записів вбачається, що позивач має стійку хронічну патологію, яка існувала задовго до виникнення спірних правовідносин і не може перебувати у причинному зв`язку з оголошенням догани. Крім того, позивач посилається на витрати власних коштів на лікування та придбання ліків у зв`язку зі станом здоров`я. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які підтверджуючі документи, які б засвідчували фактичне понесення таких витрат. Крім того, відповідно до законодавства України, лікування у закладах охорони здоров`я державної системи та надання медичних послуг, пов`язаних із діагностикою та терапією хронічних захворювань, у тому числі серцево-судинних, здійснюється безоплатно.
Вважає, що позивачка не надала жодного висновку психолога чи іншого належного доказу, який би підтверджував наявність або ступінь її моральних страждань, і не довів ані їх інтенсивності, ані тривалості, ані впливу на спосіб життя чи здоров`я.
А тому просила задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили позов задовольнити. В останнє судове засідання позивачка та її представник не з`явились, подали до суду заяву, в якій просили закінчити судовий розгляд за їх відсутності.
Представник відповідача Управління освіти Чернівецької міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. В поясненнях, наданих суду посилалася на обставини викладені у відзиві. В останнє судове засідання представник відповідача не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила закінчити судовий розгляд за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, приходить до наступних висновків. 
Обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 за період роботи на посаді директора Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» Чернівецької міської ради була нагороджена нагородами та подяками, зокрема: 27.10.2023 року нагороджена грамотою Управління освіти Чернівецької міської ради за багаторічну сумлінну працю, вагомий особистий внесок у справу навчання і виховання підростаючого покоління; 12.09.2023 року Міністерством освіти і науки нагороджена нагрудним знаком «Василь Сухомлинський»; у жовтні 2023 року нагороджена грамотою Чернівецького міського голови Клічука Романа за багаторічну працю, вагомий внесок у справу навчання і виховання підростаючого покоління; нагороджена Подякою Чернівецької обласної організації Профспілки працівників освіти і науки за багаторічну сумлінну працю, високий професіоналізм, плідну педагогічну діяльність, партнерські відносини з Профспілкою, активну участь у вирішенні соціально-економічних питань працівників закладу; нагороджена знаком «Відмінник освіти України» Міністерства освіти і науки України; нагороджена Дипломом лауреата премії імені Юрія Федьковича за багаторічну плідну підростаючого покоління: роботу у розвитку національної освіти, особистий внесок у справу навчання і виховання; нагороджена Почесною грамота Міністерства освіти і науки України; нагороджена подякою ГУНП в Чернівецькій області за участь створення в закладах освіти Чернівецької громади проекту «Спеціаліст з безпеки в освітньому середовищі» (а.с. 14-26).
Під керівництвом ОСОБА_1 колективу Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» Чернівецької міської ради неодноразово оголошувалися подяки Управління освіти Чернівецької міської ради, зокрема за високий рівень організації освітнього процесу в 2021/2022 роках, а також за підготовку закладу до роботи в умовах правового режиму воєнного стану в новому 2023/2024 навчальному році (а.с.12-13).
28 березня 2022 року ОСОБА_1 , в статусі директора Чернівецької гімназії N?5 «Інтеграл» було пройдено атестацію та відповідно за рішенням атестаційної комісії управління освіти Чернівецької міської ради, вона визнана такою, що відповідає займаній посаді. Відповідно до Атестаційного листа Управління освіти Чернівецької міської ради ОСОБА_1 є керівником з високим рівнем професіоналізму та почуттям обов?язку, маю відмінну науково-теоретичну та методичну підготовку, виявляю високий рівень професіоналізму (а.с.27-28).
ОСОБА_1 , як директору Чернівецької гімназії № 5 «Інтеграл» Чернівецької міської ради було оголошено догану згідно з наказом від 14.03.2024 року №23ос (а.с. 30-31).
Наказом Управління освіти Чернівецької міської ради від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 було звільнено з посади з 30 квітня 2024 року за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України (а.с. 29).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2025 року визнано незаконним та скасовано наказ Управління освіти Чернівецької міської ради №23-ос від 14 березня 2024 року про оголошення догани директору Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл» Чернівецької міської ради ОСОБА_1 за порушення ст. 53 Закону України "Про освіту" та умов контракту (трудового договору) із позбавленням щомісячнї надбавки та стягнуто судові витрати з відповідача. Рішення суду набрало законної сили 17.04.2025 року (а.с. 32-50).
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 04 липня 2024 року (а.с. 51-56) у справі №725/3075/24 постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 травня 2024 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Чернівецький апеляційний суд під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 при вищенаведених обставинах жодних ознак булінгу (цькування) по відношенню до учнів.
Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 травня 2024 року у справі №725/3076/24 (а.с. 57) провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 173-4 КУпАП, а саме щодо неповідомлення органів Національної поліції протягом доби про випадки вчинення систематичного боулінгу учнями 8Б класу відносно педагогів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи керівником навчального закладу.
Згідно з копією довідки огляду терапевта від 25.03.2024 р. КНП «Міська поліклініка №2» Чернівецької міської ради, ОСОБА_1 звернулась на обстеження через біль у серці, втомлюваність, головні болі, запаморочення, лікарем поставлено основний діагноз К86 Гіпертонія неускладнена, супутній - К74 ІХС із стенокардією (а.с. 58-59).
Відповідно до копії виписного епікризу КНП «Центральна міська клінічна лікарня» ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 27.03.2024 р. по 05.04.2024 р., заключний діагноз гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця з (застійної) серцевою недостатністю. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ступінь 3, кризовий перебіг. Неускладнений гіпертонічний криз 27.03.2024 р. СН ІІ А ст. зі збереженою ФВ ЛШ (ФВ – 59%) ФК ІІІ, ризик (3) високий (а.с. 60-61).
Згідно з ультразвуковим обстеженням серця ОСОБА_1 від 02.04.2024 р. ЕхоКГ ознаки: атеросклероз аорти, склерозу стулок АК та МК без порушення їх функції, незначної гіпертрофії стінок МШП, помірної гіпокінезії передніх та перетинкових сегментів ЛШ., діастолічних розладів Ф типу, скоротлива здатність міокарду ЛШ задовільна (ФВ 59%) ( а.с. 62).
Крім того, з виписки №232 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебувала на стаціонарі з 08.04.2024 по 17.04.2024 з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст. 3 ст. кризовий злоякісний перебіг з частими неускладненими кризами Ризик 3 (високий) (а.с. 63-64).
З 18.04.2024 по 26.04.2024 р. ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом гостра респіратона вірусна інфекція, гіпертермічний синдром, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого «Центр ПМСД» Дунаєвської міської ради (а.с. 65-66).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
У пунктах 3, 4, 10 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.
Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).
Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Враховуючи те, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.
Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.
Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
У пункті 13 вказаної Постанови міститься роз`яснення, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
За наведеного суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Європейський суд з прав людини указує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» від 12 липня 2007 року, заява № 68490/01, § 62).
Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського суду з прав людини, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції.
Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.
Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 вказано, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Судом у цивільній справі №727/6117/24 було встановлено факт неправомірного винесення відповідачем оскаржуваної догани за порушення ОСОБА_1 ст. 53 Закону України "Про освіту" та умов контракту (трудового договору) із позбавленням щомісячнї надбавки, крім того у справах про адміністративні правопорушення №725/3075/24 та №725/3076/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 судом також було встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Оскільки позивачка зазнала у зв`язку із протиправними діями Управління освіти Чернівецької міської ради душевних страждань, було порушено звичний ритм її життя, що свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між такими неправомірними діями відповідача та настанням тих негативних наслідків, про які вона вказує, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок винесення відповідачем незаконної догани, у розмірі 10000 грн, що є достатнім для їх компенсації.
Водночас, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує ступінь вини відповідача, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час і зусилля, необхідні для відновлення її прав, глибину та обсяг душевних страждань, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 85000 гривень суд вважає завищеними.
Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 16 грудня 2019 року у справі №823/726/16.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги.
Щодо судових витрат
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 67).
Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовлено частково та стягнуто з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, що становить 11,76% суми позовної вимоги (85000 гривень) - то з Управління освіти Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати за сплату судового збору в розмірі 142,44 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 15, 19, 44, 76-89, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Управління освіти Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Управління освіти Чернівецької міської ради на користь ОСОБА_1 142 (сто сорок дві) гривні 44 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.
З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 06 березня 2026 року.
Апеляційна скарга можебути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: