308/19440/25 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2026 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Пачути О.М., розглянувши матеріали про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

30.12.2025 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 013169Е від 13.12.2025 року убачається, що 13.12.2025 о 13 год 25 хв на напрямку 356 прикордонного знаку на відстані 600 метрів до Державного кордону України (Чопська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 , який спільно з громадянином України ОСОБА_2 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза межами пунктів пропуску, у складі групи осіб, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон» від 04.11.1991 року, в результаті чого був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Група реагування».
У судовому засіданні засідання захисник ОСОБА_1 – адвокат Пачута О.М. просила закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, зазначаючи, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 мав намір незаконно перетнути кордон. Як убачається з протоколу особистого огляду, огляду речей і документів від 13.12.2025 року у нього не було вилучено жодних речей речей, які б могли вказувати про намір перетину державного кордону. ОСОБА_1 є місцевим мешканцем і має діючу відстрочку від мобілізації. 13.12.2025 року ОСОБА_1 разом з товаришем ОСОБА_2 перебували на рибалці поблизу с. Соломоново Ужгородського району, де і були виявлені прикордонниками. Про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на риболовлі свідчить також фототаблиця до схеми місця затримання та долучен фото, згідно з якого один із учасників перебуваючи у тому ж одязі, що і на фототаблиці до схеми місця затримання, сфотографований з риболовецьким знаряддям. 
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, якому зазначив, що не мав наміру незаконно перетинати кордон. Він є місцевим мешканцем, має діючу відстрочку від мобілізації та 13.12.2025 року знаходився з другом ОСОБА_2 на рибалці. 
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступних висновків.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 у вчиненні такого і чи підлягає він адміністративній відповідальності, суддя виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, протоколами про вилученні речей і документів, а також іншими вказаними у ній засобами і документами.
За фабулою протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкриміновано спробу незаконного перетинання державного кордону України в пішому порядку поза пунктами пропуску через державний кордон з України в Словацьку Республіку, в складі групи осіб, і такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Так, відповідно до ч.2 ст.204-1 КУпАП перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинене групою осіб, тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Перетинання державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон може означати, що особа перетнула державний кордон: поза місцем розташування пункту пропуску; поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону; хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.
Відповідно спроба перетнути кордон поза пунктами пропуску через державний кордон означає певні умисні дії особи, спрямовані на те, щоб перетнути державний кордон поза місцем розташування пункту пропуску, поза місцем, визначеним у пункті пропуску для безпосереднього перетинання державного кордону, хоча і в зазначеному місці, але в час, коли пункт пропуску не функціонував.
З метою доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, стороною обвинувачення до протоколу про адміністративне правопорушення долучено протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 13.12.2025; протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13.12.2025; копію скріншоту посвідчення водія ОСОБА_1 із застосунку Дія; рапорти; схему місця затримання правопорушника; фототаблицю, що «поза розумним сумнівом» не доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення та рапорти не можуть бути визнані належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою вони не є самостійними беззаперечним доказами, а обставини викладені в них повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Згідно протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 13.12.2025 у ОСОБА_1 не вилучено речей, які б могли вказувати про намір перетину ним державного кордону.
В свою чергу ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення про не вчинення ним адміністративного правопорушення, що відповідно до статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно даних протоколу ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , де і зареєстрований, що убачається з посвідчення водія НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 . 
Також до письмових пояснень ОСОБА_1 долучено скріншот із застосунку Резерв+, з якого убачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діючу відстрочку від мобілізації, на підставі п.1 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Перебування ОСОБА_1 у контрольованому прикордонному районі без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що він намагався незаконно перетнути державний кордон України.
Сам по собі факт присутності особи у населеному пункті поряд із державним кордоном не доводить умислу цієї особи на незаконний перетин кордону і факт спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.
Суддя наводить ситуацію, яка була на розгляді в Європейському Суді з прав людини у справі «Старков та Тищенко проти росії» (рішення від 17 грудня 2019 року). Зокрема в пункті 26 Страсбурзький суд звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушення та заяви співробітників поліції. Він вважає, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваним подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.
Таким чином, при оцінці та співставленні комплексу доказів, які надані в підтвердження винуватості ОСОБА_1 , суддя позбавлений можливості однозначно оцінити його дії, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення.
Суперечність фактів, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення і поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при відсутності інших доказів, у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 ..
При винесенні постанови суддя також враховує постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2026 року у справі №308/19443/25 відповідно до якої провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_2 за ч.2 ст.204-1 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За даних обставин суддя доходить висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав, керуючись статями 1,9,23,33,204-1,247,276-285,294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О.А. Придачук