Справа № 523/24815/25
Номер провадження 3/523/299/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" березня 2026 р.         м. Одеса
Суддя Пересипського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліції № 3 ОРУП № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого з адресою: АДРЕСА_1 , 

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 757033 складеного 04.11.2025 року за обставинами того, що 24.09.2025 року близько 18 год. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно сестри своєї дружини громадянки ОСОБА_3 , а саме розбив посуд, правопорушення вчинено повторно. 
Згідно диспозиції ч. 3 ст.173-2КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
В судове засідання призначене 16 березня 2026 року ОСОБА_1 та адвокат Тонкошкура Валентина Леонідівна не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, про причини не явки суду не повідомили. 
На адресу суду, 16.03.2026 року (вх. №12160) надійшло заперечення на протокол, що є за своєю суттю клопотанням про приєднання доказів, а саме: характеристики з місця роботи, характеристики з місця проживання, та окремо подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до заперечень адвокат зазначила, що ОСОБА_2 свою вину не визнає повністю. 
Зазначила, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.11.2025 року вбачається, що склад адміністративного правопорушення полягає у тому, що 24.09.2025 року приблизно о 18.00 за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 вчинив повторно протягом року домашнє психологічне насильство відносно сестри дружини гр. ОСОБА_3 , а саме: розбив посуд, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. 
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. 
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно п. 14,6 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання фізичної або психологічної шкоди. А повторність яке охоплюється диспозицією ч.3 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли особою протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. (ст. 35 КУпАП).
Тобто статті 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між родичами, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство.
Представник зазначає, що із пояснень ОСОБА_2 від 04.11.202_ (без зазначення року) відібраних ДОП СП ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції вбачається, що ОСОБА_2 зазначив «По вищеназваній адрес проживаю протягом тривалого часу разом з сім`єю. Так 24.09.2025 року приблизно о 18.00, я знаходився у себе вдома, де гр. ОСОБА_3 побачила мене та їй не сподобалось, що я дивився в телефон, після чого зробила мені зауваження виключити його, я не відреагував, на що вона підійшла та викинула мій телефон в коридор, я розкидав її посуд за це. Самогонного апарату в мене дома не має уже давно, фото старе. З моїх слів записано вірно».
Щодо до доказів, зазначила, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Довідка про результати проведення перевірки інформації - не може бути належним доказом вчиненого психологічного насильства, так як працівниками поліції не встановлено факт настання психологічної шкоди. 
Заява ОСОБА_3 про вчинення адміністративних правопорушень не може бути належним доказом психологічного насильства, так як не доведений факт настання психологічної шкоди. 
Фотокартки на сторінках з 18 по 32 матеріалів справи також не можуть бути доказами у справі, так як не зрозуміло якого числа зроблено фото, фото не відтворює обстановку подій які описує ОСОБА_3 у заяві про адмінправопорушення, ОСОБА_2 заперечує наявність даного вигляду речей у кімнаті після їх конфлікту. 
Постанова Суворовського райсуду м. Одеси від 21.02.2025 року може бути доказом повторності вини тільки у разі визнання винним у скоєні даного адмінправопорушення. 
Форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства як доказу вини – з нього вбачається, що працівник поліції 04.11.2025 року провів оцінку ризиків вчинення домашнього насильства.
Внизу форми зазначено, що поліцейський визначив рівень небезпеки як низький.
Терміновий заборонений припис стосовно кривдника– вбачається, що припис виписаний щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на три доби з 04.11.2025 року по 07.11.2025 рік. 
Відповідно до пунктів 1,7 Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений наказом МВС та МСП від 13.03.2019 № 369/180 (надалі Порядок) -Цей Порядок визначає процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення. Залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. 
У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника. 
Таким чином, враховуючи, що працівником поліції був визначений рівень небезпеки як низький, то складання термінового забороненого припису було правом поліцейського, а не обов`язком, тобто припис виписаний на розсуд поліцейського. 
Також складення такого припису лише за заявою та без наявності реальних підстав для його прийняття, не може вважатись законним, а тому форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 04.11.2025 року та терміновий заборонений припис стосовно кривдника від 04.11.2025 року, як доказ вини ОСОБА_2 , не можуть бути в даному випадку належними доказами винуватості завдання психологічного насильства.
З урахуванням викладеного адвокат просить: справу розглянути у відсутність ОСОБА_2 та адвоката. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.3 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, суддя дійшов наступних висновків. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Статтею 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Об`єктом захисту уст.173-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
У відповідність до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року, вбачається, що: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;
сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності;
фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Об`єктивна сторона ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та завдається шкода психічному здоров`ю.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, суть адміністративного правопорушення зводиться до того, що ОСОБА_2 розбив посуд. 
Зазначене не може свідчити про вчинення домашнього насильства у відповідності до норм ст. 173-2 КУпАП. 
Крім іншого, суддею встановлено, що із заявою про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 звернулась 01.10.2025 року. В заяві зазначено, що останній конфлікт стався 24.09.2025 року на спільній кухні, де заявниця, тобто ОСОБА_3 попросила ОСОБА_1 зробити тихіше звук на телефоні, оскільки їй це заважало готувати вечерю для матері, однак, ОСОБА_1 став кричати та ображати її, схопившись за стілець пішов до столу та згорнув зі столу все, що на ньому було, що підтверджується фотокартками. 
В заяві зазначено, що 24.09.2025 року о 17 год. 28 год. була викликана поліція за фактом хуліганства та домашнього насильства. Після приїзду співробітників поліції останні на поведінку ОСОБА_1 та сестри не відреагували, не зафіксували факт вчинення адміністративних правопорушень та не відібрали пояснень. ЇЇ пояснення щодо вчинення правопорушення не були взяті до уваги. 
Також, в заяві зазначено про те, що ОСОБА_1 на кухні виготовляє самогон. 
Згідно Довідки Про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах зареєстрованих в ЖЄО №371447 від 02.10.2025 року, зазначено, що в ході проведення перевірки було встановлено, що 24.09.2025 року о 18 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 в результаті конфлікту розбив посуд, який належить ОСОБА_3 , самогонного апарату в квартирі не виявлено. 
В матеріалах присутні ознаки адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-2 КУпАП. 
Разом з цим, з досліджених документів, та самої заяви ОСОБА_3 встановлено, що між членами однієї сім`ї на спільній кухні виник конфлікт на побутовому підґрунті, що призвело до розбиття посуду. 
Згідно пояснень ОСОБА_1 від 04.11.202 р. (а.с.35), останній зазначає, що ОСОБА_3 викинула його телефон, а він розбив її посуд. 
Крім іншого, до протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких доказів щодо вчиненого домашнього насильства не надано, так як і не надано доказів яка шкода була завдана фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а самі лише пояснення ОСОБА_3 не можуть слугувати беззаперечними доказами вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. 
Судом не можуть бути прийняті до уваги такі докази, як форма оцінки ризиків від 04.11.2025 року, оскільки обставини, за якими складено протокол відбулись 24.09.2025 року. 
Також, судом не приймаються до уваги надані фотографії (а.с.18-32), як такі що не відображають суті вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУпАП, на таких зафіксовано безлад, а фото з датою 20.05.2025 року взагалі не має відношення до суті вчиненого правопорушення. 
Враховуючи те, що складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, суддя вважає, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Статтею 7 КУпАП, передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин суддя дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 9, ст. 173-2, п. 1 ч.1 ст.ст. 247, 251, 256, 280, 283, 284, 287 КУпАП України, суддя
ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Суддя: