Машівський районний суд Полтавської області

Справа № 948/139/26 
Номер провадження 1-кп/948/85/26 
02.04.2026 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року с-ще Машівка Машівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 , 
захисника: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-ще Машівка кримінальне провадження № 12026170450000070 від 06.02.2026 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковальово Олевського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, помічника дієздатної особи, військовозобов`язаного, не працюючого, не депутата, раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 382 КК України,
в с т а н о в и в :

Постановою Машівського районного суду Полтавської області у справі № 948/770/25 від 04.09.2025 ОСОБА_5 був визнаний винуватий у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік. Зазначена постанова набрала законної сили 15.09.2025. 
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення до особи, застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Згідно з вимогами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Обов`язковість судового рішення, згідно зі ст. 129 Конституції України, є однією з основних засад судочинства.
Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи зобов`язаним і маючи реальну можливість виконати постанову суду, умисно, без поважних причин, не виконав постанову Машівського районного суду Полтавської області від 04.09.2025, яка 15.09.2025 набрала законної сили, що виразилося у тому, що 28.12.2025 о 21:03:30 год він повторно керував автомобілем марки ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 в с. Абрамівка Полтавського (Машівського) району Полтавської області на 2 км автошляху Абрамівка – Лип`янка Полтавського району Полтавської області, не маючи при цьому права керування таким транспортним засобом та з явними ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого був зупинений працівниками поліції, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. За вказаним фактом працівниками поліції була винесена постанова серії ЕНА № 6427415 від 28.12.2025 про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень, а також складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за результатами розгляду якого, 13.01.2026 постановою Машівського районного суду Полтавської області у справі № 948/1249/25 винесена постанова, якою ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Постанова набрала законної сили 26.01.2026. 
За таких обставин дії ОСОБА_5 потрібно кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Одночасно з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 27.02.2026 під час досудового розслідування між прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_4 .
Відповідно до цієї угоди, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. В угоді сторони досягли домовленості щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
В підготовчому судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_4 просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання посилаючись на те, що вважає зазначену угоду такою, що укладена у відповідності до вимог чинного законодавства та такою, що відповідає інтересам обвинуваченого, яка була укладена у її присутності, без застосування будь - якого примусу. При призначені покарання обвинуваченому просила суд врахувати характеризуючи матеріали на обвинуваченого, раніше не судимий, наявність пом`якшуючих вину обставин, а також наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини та допомогу дієздатній фізичній особі.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Суд, заслухавши учасників кримінального процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов таких висновків.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди. 
Як зазначено в п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є нетяжким злочином.
Як зазначено в абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, а також думку обвинуваченого, щодо можливості затвердження укладеної угоди, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 382 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлені.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий; відповідно до довідки №239 від 13.02.2026 до лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не звертався; є військовозобов`язаним, згідно з посвідченням виконавчого комітету Машівської сільської ради № 3 від 28.06.2024 є помічником фізичної дієздатної особи, за характеристикою виконавчого комітету Машівської сільської ради № 257 від 19.02.2026 порушень громадського порядку не допускає, скарг від жителів старостату на ОСОБА_5 не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.ст. 50, 65 КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Приймаючи до уваги те, що сторони в угоді досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначити йому іспитовий строк тривалістю – 1 рік.
Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. 
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2026 року у кримінальному провадженні № 12026170450000070 від 06.02.2026 між прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 за участі захисника адвоката ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Машівський районний суд Полтавської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1