МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 р.  	№ 400/1108/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	

треті особи	Фермерське господарство "АГРО ТРУДІВНИК", вул. Жовтнева, 23,с. Новомиколаївка (Вітовський),Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,57250, вул. Жовтнева, 23,с. Новомиколаївка (Вітовський),Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,57250 	

про	визнання протиправною та скасування вимоги від 18.06.2025 року № 0012547-1305-1429,	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогами: визнати протиправним та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 18.06.2025 №00125447-1305-1429про сплату податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання у розмірі 3155,33 гривень.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що є власником двох земельних ділянок. Але, за договорами оренди №173 та №174 позивачка передала в користування ці земельні ділянки Фермерському господарству «Агро трудівник» з 01.10.2023, а тому вона не повинна сплачувати мінімальне податкового зобов`язання. Для фізичних осіб, які відповідно до норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» оформили правовідносини щодо передачі сільськогосподарських угідь в оренд (суборенду), емфітевзис або інше користування, мінімальне податкове зобов`язання контролюючим органом не визначається.
Відповідач позов не визнав, надав відзив в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію відповідач аргументував тим, що дата, час державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав: 13.05.2024 13:09:07. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73137650 від 15.05.2024 13:59:48. Таким чином, дата початку дії договору оренди для нарахування МПЗ – 13.05.2024 року. Пунктом 59.3 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
В судове засідання 30.03.2026 представник сторін не з`явилися. За таких обставин суд розглянув справу в порядку передбаченому ч.9 ст.205 КАС України в порядку письмового провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 з 2004 року володіє на праві власності земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, площею 3,56 га, кадастровий номер 4823383400:02:000:0218, яка розташована у Вітовському районі Миколаївській області.
01.10.2023 ОСОБА_1 уклала договір оренди №173 з Фермерським господарством «Агро трудівник», відповідно до якого передала зазначену земельну ділянку строком на 10 років в оренду фермерському господарству.
13.05.2024 зазначений договір оренди був зареєстрований в Державному реєстрів речових прав 13.05.2024.
В лютому 2025 року, Головне управління ДПС у Миколаївській області провело обрахунок мінімального податкового зобов`язання за зазначену земельну ділянку та визначала її у розмірі 3155,33 гривень.
28.10.2024 уповноваженою особою винесено податкове повідомлення-рішення №869100-24/14-24 про визначення ОСОБА_1 суми мінімального податкового зобов`язання щодо земельної ділянки в розмірі 3155,33 гривень.
26.11.2024 Головне управління ДПС у Миколаївській області направило зазначене податкове повідомлення-рішення на адресу ОСОБА_1 , але поштова кореспонденція повернулася у зв`язку з закінченням строку зберігання.
18.06.2025 Головним управління ДПС у Миколаївській області сформовано та направлено на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу №0012547-1305-1429 про необхідність сплати податкового боргу в розмірі 3155,33 гривень, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення №869100-24/14-24 від 28.10.2024.

Відповідно до п.14.1.114-2. ст.14 ПК України, мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.
Відповідно до п.38-1.1.4. ст.38 ПК України, мінімальне податкове зобов`язання визначається за період володіння (користування) земельною ділянкою, який припадає на відповідний податковий (звітний) рік.
Відповідно до п.38-1.4. ст.38 ПК України, у разі переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року та за умови державної реєстрації такого права відповідно до законодавства, мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) за період з 1 січня такого календарного року до початку місяця, в якому припинилося право власності на таку земельну ділянку, або в якому така земельна ділянка передана в користування (оренду, суборенду, емфітевзис), а для нового власника, орендаря або користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) - починаючи з місяця, в якому він набув право власності або право користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди на таку земельну ділянку, та враховується у складі загального мінімального податкового зобов`язання кожного з таких власників або користувачів.
У разі відсутності державної реєстрації переходу права власності або права користування, у тому числі оренди, емфітевзису, суборенди, на земельну ділянку, віднесену до сільськогосподарських угідь, від одного власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) до іншого власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) протягом календарного року мінімальне податкове зобов`язання щодо такої земельної ділянки визначається для попереднього власника, орендаря, користувача на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) на загальних підставах за податковий (звітний) рік.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, ст.38 ПК України, напряму пов`язує звільнення власника земельної ділянки від сплати мінімального податкового зобов`язання за земельну ділянку з реєстрацію переходу права користування (оренди) цією земельної ділянкою від власника до орендаря. У цьому випадку, договір оренди земельної ділянки хоча і був датований 2023 роком, натомість був зареєстрований лише у травні 2024 року. Тому, враховуючи вимоги п.38-1.4. ст.38 ПК України, контролюючий орган мав право на визначення частині мінімального податкового зобов`язання позивачки за 2024 рік. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Судові витрати покласти на позивачку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 44104027) відмовити повністю. 
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 31.03.2026