Справа № 128/4979/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

08 квітня 2026 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області 
в складі: 
головуючого – судді Бондаренко О.І.
при секретарі Нагірняк Т.А. 
без участі сторін, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.04.2007 року по 24.12.2015 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому шлюб було розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.12.20115 року за № 128/4585/15-ц. В подальшому 15.05.2024 року позивачка повторно уклала шлюб та змінила прізвище. Зазначає, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.06.2014 року зі ОСОБА_2 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В 2019 році відповідач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів та вимоги були задоволенні і встановлено новий розмір аліментів в розмірі частки усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Позивачка зазначає, що на даний час старша донька сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, однак продовжує навчання. Донька на даний час є студенткою Технікуму готельного, туристичного та гастрономічного профілю № 21, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
На даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. 
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися. 
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Паламарчук О.А. до судового засідання не з`явилась, однак попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце судового розгляду повідомлений судом належним чином, у встановленому законом порядку, а також через оголошення на веб-порталі судової влади України,  Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування. Однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. 
Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua     
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, на підставі ухвали суду від 08.04.2026 року про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Врахувавши думку позивача, викладену у наданій суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. 
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що 21.04.2007 року по 24.12.2015 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 
Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В подальшому шлюб було розірвано рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.12.20115 року за № 128/4585/15-ц. 
15.05.2024 року позивачка повторно уклала шлюб та змінила прізвище. 
Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.06.2014 року зі ОСОБА_2 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
В 2019 році відповідач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів та вимоги були задоволенні і встановлено новий розмір аліментів в розмірі частки усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
На даний час старша донька сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, однак продовжує навчання. Донька на даний час є студенткою Технікуму готельного, туристичного та гастрономічного профілю № 21, що знаходиться за адресою: 00-734, м. Варшава, вул. Краснолецька, 3. 
Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст.51 Конституції України, положень Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість.
Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
У ст. 6 Європейської Конвенції закріплено обов`язок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Визначаючись щодо розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, на час навчання, та вважає за справедливе встановити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, та до завершення дочкою навчання, але не довше як до досягнення дитиною 23 років. 
Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі ст. 182 СК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також, суд вважає за необхідне згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн., оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою, а також, підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 5 500 грн 00 коп. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 178, 191, 263-265, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 199, 200, 182 СК України, суд,- 
УХВАЛИВ: 
Позов -  задоволити. 
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання повнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 5 500,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.    
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
відповідач – ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 . 

Повний текст судового рішення виготовлено 09.04.2026. 

Суддя      Оксана БОНДАРЕНКО