04.03.26
22-ц/812/509/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Миколаїв

справа №484/3529/25
провадження №22-ц/812/509/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Локтіонової О. В.,
суддів: Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М.,
без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шикері І. А. у приміщенні суду у м. Первомайську Миколаївської області, за позовом  ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Первомайського районного нотаріального округу Мовчан Андрій Сергійович, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст позовних вимог

 
В червні 2025 року ОСОБА_1  звернувся до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовував наступним.
Позивач вказував, що 19 червня 2014 року його знайомий ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Лебеденко Н. В., відповідно до якого заповів йому земельну ділянку площею 4,02 га з кадастровим номером 4825480800:04:000:0184, яка розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
Про існування вказаного заповіту позивач не знав. Про смерть ОСОБА_3 та належність йому спадщини він дізнався від спільних знайомих у 2024 році.
Після цього він звернувся до приватного нотаріуса Мовчана А. С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналу заповіту.
Позивач вказував, що він з поважних, об`єктивних, непереборних причин вчасно не звернувся з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту та відкриття спадщини. 
У зв`язку з цим він вважав, що причини пропуску ним строку прийняття спадщини є поважними.
Також позивач зазначав, що оформити спадщину у нотаріальному порядку він не має змоги, оскільки причиною відмови у нотаріальній дії був не тільки пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини, а і відсутність у нього оригіналу заповіту. Надати його нотаріусу він не в змозі, бо він у нього відсутній. Його звернення щодо отримання дублікату заповіту виявилися безрезультатними. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за ним в судовому порядку право власності на земельну ділянку площею 4,02 га з кадастровим номером 4825480800:04:000:0184, яка розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, яка належить йому у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція відповідача у суді першої інстанції
Первомайська міська рада Миколаївської області проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що позивач пропустив передбачений законом строк для прийняття спадщини та з позовом до суду про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не звертався.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки наявні інші спадкоємці, а саме донька спадкодавця.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач зазначав, що суд обмежився лише констатацією відсутності ініціативи позивача залучити до участі у справі доньку померлого ОСОБА_3 . Проте для визначення повного кола спадкоємців у цій справі суд мав повноваження витребувати відомості про зареєстрованих осіб на дату смерті спадкодавця.
Також позивач вказував, що він звернувся до суду з позовом через відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину. Пасивна процесуальна поведінка іншого спадкоємця іншого майна за заповітом померлого спадкодавця (донька ОСОБА_4 ) не може стояти на заваді іншому спадкоємцю іншого майна оформити належним чином свої правовстановлюючі документи на підставі окремого заповіту.
Звертаючись із цим позовом до суду позивач мав на меті захистити у встановлений законом спосіб свої особисті права спадкоємця на спадкове майно за заповітом. Позивач не наділений обов`язком захищати права інших спадкоємців на інше майно спадкодавця.

Доводи інших учасників справи

Первомайська міська рада Миколаївської області подала відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що позивач пропустив передбачений законом строк для прийняття спадщини, з позовом до суду про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не звертався, а тому відсутні підстави для задоволення його позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 23 травня 2024 року, громадянин України ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 06 жовтня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис №959.
Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №837052 від 05.07.2006 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0213 га з кадастровим номером 4825480800:04:000:0184, яка розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
19 червня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Лебеденко Н. В. та зареєстровано в реєстрі за №11, відповідно до якого він заповів ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,02 га з кадастровим номером 4825480800:04:000:0184, яка розташована в межах території Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.
Крім того, 21 серпня 2017 року ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено сільським головою Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Лебеденко Н. В. та зареєстровано в реєстрі за №50, відповідно до якого належний йому на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування та будівництва вказаного житлового будинку заповів дочці ОСОБА_4 .
ОСОБА_1 23 травня 2024 року звернувся до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчана А. С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 червня 2014 року за №11.
На підставі цієї заяви приватний нотаріус Мовчан А. С. завів спадкову справу №51/2024.
04 жовтня 2024 року приватний нотаріус Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчан А. С. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , з підстав неприйняття ним спадщини та у зв`язку з відсутністю оригіналу заповіту.
Згідно з інформацією Виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області від 10.06.2024 померлий ОСОБА_3 з 08.08.2014 до 19.11.2021 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаному будинку також була зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 08.08.2014 року по т.ч. 

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 вказаного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача.
За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до вимог ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Стаття 48 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. 
Позивач – це особа, яка звернулася до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає їх такими.
Відповідач – це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Отже, позов пред`являється особою, якій належить право вимоги, до особи, яка повинна відповідати за позовом.
У справах за позовами про визнання права власності на майно в порядку спадкування відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. І тільки при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки наявні інші спадкоємці, а саме донька спадкодавця.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 його спадкоємцем, крім позивача, була його донька ОСОБА_4 , а також за місцем його реєстрації була зареєстрована та проживала ОСОБА_5 , яка вважається такою, що прийняла спадщину в силу вимог ст.1268 ЦК України.
За такого висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області через неналежність відповідача є правильним.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що при заявлені вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування особа, яка звертається з такою вимогою, має довести факт прийняття нею спадщини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні або скасуванню не підлягає, бо є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   О. В. Локтіонова

Судді  Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова 

Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.