Справа № 346/3/26
Провадження № 2/346/1067/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 лютого 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Третьякової І.В.,
за участю:
секретаря судових засідань Гжибовського А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
31 грудня 2025 року ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що 01.09.2022р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1081-5680, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 5000,00 грн. на строк 300 днів з кінцевою датою повернення 28.06.2023р. з базовим періодом сплати відсотків – 14 днів. Стандартна процента ставка становить 3% за кожен день користування кредитом. Вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою. Пільгова та знижена проценті ставки становлять 2,50% за кожен день користування кредитом та надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця та сумлінно виконувати умови кредитного договору. Кредитодавцем було відкрито позичальнику кредитну лінію у розмірі 5000,00 грн. та перераховано вказану суму коштів, що свідчить про належне виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» своїх зобов`язань. Однак, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по повернення кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав, що призвело до утворення кредитної заборгованості, розмір якої станом на 29.12.2025р. становить 49650 грн. та складається з: заборгованості по тілу кредиту – 5000 грн. та заборгованості по відсоткам – 44650,00 грн. 23.12.2024р. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» був укладений договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зокрема і до відповідача. 02.01.2025р. ОСОБА_1 на номер його мобільного телефону було надіслано повідомлення про зміну кредитора та необхідність сплатити кредитну заборгованість на користь ТОВ «Новий Колектор». Оскільки в досудовому порядку відповідач своїх зобов`язань не виконав, позивач просив стягнути з нього вищевказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору. 
Ухвалою від 05.01.2026р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву.
03.02.2026р. представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду відзив в якому вказала, що між сторонами було укладено споживчий договір, а тому до даних правовідносин слід застосовувати положення ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування». Позивачем заявлено до стягнення 44650,00 грн. боргу за відсотками при сумі кредиту 5000,00 грн., що є очевидно надмірним та таким, що не відповідає принципам добросовісності, розумності та справедливості. Нарахування у такому розмірі, на думку представника відповідача, створює істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін і фактично ставить споживача у вкрай невигідне становище. Крім того, за зауважує, що встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення у розмірі 2-3% є несправедливим у розумінні положень ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та суперечить обмеженням, встановленим ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку НБУ та становить більше 15% простроченого платежу. Вказує, що в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, однак позивач не довів, що нарахування процентів у заявленому розмірі відповідає умовам договору та виконане прозоро і з дотриманням законодавства. Також звертає увагу, що в матеріалах справи міститься долучена позивачем в якості підтвердження перерахування коштів ОСОБА_1 квитанція, в якій не зазначено отримувача грошових коштів та повний номер картки, що унеможливлює ідентифікацію рахунку, на який було надіслано кошти і кому такий рахунок належить. Крім того, надані позивачем розрахунку кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки така заборгованість має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації, яких не надано. Зазначила, що з матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 26.01.2026р. в приміщенні Коломийського міськрайонного суду, а тому просила поновити строк на подачу відзиву та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Відповідь на відзив до суду не надходила. 

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви ОСОБА_3 просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилися. 17.02.2026р. представник відповідача подала до суду клопотання в якому просила проводити розгляд справи за їхньої відсутності. В задоволенні позову просила відмовити. 
Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Судом встановлено, що 01 вересня 2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1081-5680, відповідно до умов якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - вебсайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитодавця, в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Даний договір та Правила відкриття кредитної лінії разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи даний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків обумовлених ним (п. 10.1 договору). 
Невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором). (п. 10.12 договору). 
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля), про що свідчить пункт 11 договору - реквізити сторін.
Згідно з умовами договору загальний розмір наданого кредиту становить 5000 грн., дата надання кредиту – 01.09.2022р. (п. 4.1); Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п. 4.1 цього договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту (п. 4.2). 
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом всього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом всього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом всіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.3). 
Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду. Проценти за користування кредитом вважаються сплаченими з моменту зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. (п. 4.4, 4.5).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процента ставка становить 3% в день за кожен день користування кредитом (вказана процента ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою) (п. 4.6).
В пункті 4.8 договору вказано, що строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 28.06.2023р. Строк договору є рівним строку кредитування. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 50000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 45000,00 грн. (п. 4.10) 
Відповідно до п. 5.1, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо нейстойка буде нарахована) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах, Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. 
Позичальник має право у будь-який час повністю або часткового повернути отриманий кредит (п. 5.2) Якщо позичальник має намір повністю достроково повернути кредит, тобто до закінчення строку кредитування, позичальник сплачує у повному обсязі всю суму неповернутого кредиту та залишок несплачених процентів за фактичний строк користування кредитом за ставкою визначеною умовами цього Договору, тобто за строк з моменту отримання Кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у Правилах. З дати зарахування коштів на банківський рахунок кредитодавця у сумі, достатній для повної оплати виказаних вище зобов`язань, кредит вважається погашеним у повному обсязі, зобов`язання позичальника за цим договором припиняються (п. 5.3). Якщо позичальник достроково здійснює повернення тільки частини Кредиту, зобов`язання позичальника підлягають відповідному коригуванню (з дати, наступної за днем зарахування грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця зменшується сума неповернутого кредиту, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок суми неповернутого кредиту). При частковому достроковому поверненні кредиту сума сплачених позичальником кредитодавцю коштів погашає вимоги кредитодавця зі сплати простроченої заборгованості, повернення суми кредиту, сплати процентів за кредитом та неустойки в порядку черговості, встановленої Правилами (п. 5.4).
В п. 11 договору вказано номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . 
Квитанцією від 01.09.2022р. підтверджується, що у вказану дату ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 5000 грн. на номер платіжного інструменту 516875*42. В призначенні платіжної операції вказано – видача кредитних коштів за договором 1081-5680. 
Варто зазначити, що у поданому до суду відзиві сторона відповідача не заперечувала укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Договору про відкриття кредитної лінії № 1081-5680 та отримання за його умовами кредитних коштів в сумі 5000,00 грн., а лише вказувала на відсутність в матеріалах справи належних доказів цим обставинам, оскільки долучена позивачем квитанція не містить повних реквізитів отримувача та номера платіжного інструменту, а первинної бухгалтерської документації позивачем до суду не надано. 
Проте, з також позицією суд не погоджується та вважає дані заперечення представника відповідача безпідставними, оскільки номер платіжного інструменту в квитанції від 01.09.2022р. відповідає номеру особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 , який вказаний в договорі, і останнім не заперечувалося та не спростовувалося отримання кредитних коштів та належність йому карти з № НОМЕР_1 . 
Відтак, суд доходить висновку, що надані позивачем докази є належними та достатніми для доведення факту укладення між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 договору про відкриття кредитної лінії №1081-5680 та належного виконання кредитодавцем свого обов`язку по наданню коштів кредиту в користування позичальника.
В свою чергу, неналежне виконання ОСОБА_1 , як позичальником, своїх зобов`язань, передбачених умовами укладеного договору стало підставою для звернення до суду. 
Як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1081-5680 (Графік платежів) ОСОБА_1 повинен був кожні 14 днів, починаючи з 14.09.2022р. по 21.06.2023р. сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в сумі 2100,00 грн. (22 платежі), а в останній платіж – 27.06.2023р. сплатити 5900,00 грн., з яких: 5000,00 грн. – сума кредиту та 900,00 грн. – відсотки. 
З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № 1081-5680 слідує, що протягом першого базового періоду відповідачу нараховувались відсотки на пільговою процентною ставкою 2,50% в день. В подальшому, оскільки ОСОБА_1 не дотримався умов договору щодо строків сплати відсотків і жодних платежів на їх погашення не здійснив, нарахування відсотків в межах строку кредитування було здійснено за стандартною процентною ставкою 3% в день. Після закінчення строку кредитування, нарахування відсотків не здійснювалося. Загальний розмір заборгованості становить 49650,00 грн. та складається з основного боргу (тіло кредиту) – 5000,00 грн.; заборгованості за відсотками – 44650,00 грн. 
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. 
Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже, у випадку настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
Посилання представника відповідача ОСОБА_2 у відзиві на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», в контексті того, що проценти в спірних правовідносинах є очевидно непропорційними сумі кредиту, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає необґрунтованими. 
Так, відповідно до статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
Отже, зміст зазначеної норми не врегульовує питання нарахованих процентів та містить вимоги щодо штрафних санкцій (пеня, штрафи), які відповідачу не нараховувалися. Водночас нарахування процентів за користування кредитними коштами регулюється статтями 1048, 1056-1 ЦК України та їх розмір встановлюється та погоджується сторонами. 
Не може бути застосовано до спірних правовідносин і статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, оскільки частина п`ята вказаної статті містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. 
Тобто, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості.
Суд встановив, що умови договору про відкриття кредитної лінії №1081-5680 від 01.09.2022 відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною першою статті 1054 ЦК України. Положення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані щодо розміру процентів за користування кредитом. У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.
Крім того, договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, а при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».
У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду не надав, також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.
На підставі викладеного, відсутні підстави вважати, що у даній справі нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Судом також встановлено, що 26 грудня 2024р. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Новий Колектор» уклали Договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору право відступлення права вимоги, грошові кошти за плату в порядку та строки встановлені цим договором. 
Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору (п. 3.1.3). 
Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № УКФ-261224-2, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 по договору № 1051-56820 на загальну суму 49650,00 грн. 
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Таким чином, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «Новий Колектор» перейшло право вимоги за договором № 1051-56820 від 01.09.2022, укладеним між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки не повернув кредитору суму кредиту та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. При вказаних обставинах, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від ОСОБА_1 , як позичальника, повернення суми кредиту та суми нарахованих процентів в загальному розмірі 49650,00 грн., яка була підтверджена наданими позивачем письмовими доказами. 
Щодо розподілу судових витрат. 
Відповідно до положень ст.. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача було сплачено судовий збір в загальній сумі 2422,40 гривні, що підтверджується платіжною інструкцією від 30.12.2025р., а відтак, враховуючи повне задоволення позовних вимог, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526-530, 625, 626, 638, 1048-1049, 1054-1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (код ЄДРПОУ 43170298, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13 офіс 601) загальну суму заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1081-5680 від 01.09.2022р. в розмірі 49650,00 (сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Суддя: 	Третьякова І. В.