ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/7208/25
23 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільський області, відповідач), у якому просить: 
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 27.06.2025 №262140010581 щодо відмови у призначенні пенсії;
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 23.05.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки з 03.09.1979 по 25.08.1980, з 01.09.1980 по 26.06.1985, з 05.08.1985 по 03.04.1990, з 04.09.1990 по 31.12.1992, з 04.01.1993 по 31.01.1999.
Позов обґрунтовано тим, що позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 27.06.2025 їй відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Відповідачем не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 11.09.1979, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення в даті народження здійснено підприємством, яке розташоване в м. Донецьк, а період навчання у Донецькому державному університеті з 01.09.1980 по 12.06.1985 відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 26.06.1985 - бо в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно з паспортними даними.
Представник позивача не погоджується з такою відмовою органу Пенсійного фонду та стверджує, що неналежне оформлення трудової книжки не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, які дають їй право на призначення пенсії, оскільки відповідальність за порядок ведення трудової книжки покладено безпосередньо на посадових осіб роботодавця. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
ГУ ПФУ в Тернопільській області у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що рішенням від 27.06.2025 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком відповідно до норм статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058-ІV) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Її страховий стаж становить 06 років 09 місяців 14 днів. У ході розгляду документів до страхового стажу не враховано трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 11.09.1979, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення в даті народження здійснено підприємством, яке розташоване у м. Донецьк, та невраховано період навчання у Донецькому державному університеті з 01.09.1980 по 12.06.1985 відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 26.06.1985, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно з паспортними даними.
У задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.19-21).
Третя особа своїм правом щодо подання пояснень щодо позову (відзиву) не скористалася.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 20.06.2025 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, подавши документи згідно з переліком, зазначеним у розписці-повідомленні (а.с.38-39).
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого від 27.06.2025 №262140010581 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявниці становить 63 роки, страховий стаж - 06 років 09 місяців 14 днів. 
Також у рішенні виписані умови для призначення пенсії за віком. Так, відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 – не менше 29 років. За відсутності страхового стажу роботи 29 років, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу в період з 01.01.2025 по 31.12.2025 – від 22 до 32 років; після досягнення віку 65 років – за наявності страхового стажу з 01.01.2027 по 31.12.2027 – від 15 до 24 років.
Зі змісту рішення вбачається, що за доданими документами до страхового стажу не зараховані:
періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , дата заповнення 11.09.1979, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення в даті народження здійснено підприємством, яке розташоване у м. Донецьк;
період навчання у Донецькому державному університеті з 01.09.1980 по 12.06.1985 відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 26.06.1985, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно з паспортними даними (а.с.32).
Позивач не погоджується з рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За змістом пункту “д” частини третьої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Для підтвердження страхового стажу позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 11.09.1979, яка містить такі записи щодо спірних періодів: 
Донецька обласна державна сільськогосподарська дослідна станція,
запис №1, 03.09.1979, прийнята у відділ селекції робочою, підстава: наказ №29-к від 03.09.1979,
запис №2, 08.04.1980, переведена в лабораторію захисту рослин на посаду лаборанта, підстава: наказ №10-к від 03.04.1980,
запис №3, 25.08.1980, звільнена з роботи у зв`язку з поступленням до ВУЗу, підстава: наказ №17-к від 25.08.1980;
Донецький державний університет,
запис №4, 01.09.1980, зарахована студенткою 1-го курсу денного відділення, підстава: наказ №437-7 від 22.08.1980, 
запис №5, 01.08.1985, відрахована у зв`язку із закінченням навчання, підстава: наказ №477-7 від 26.06.1985;
Донецький завод «Ремпобуттехніка»,
запис №6, 05.08.1985, прийнята економістом в плановий відділ, підстава: наказ №142к від 02.08.1985,
запис №7, 01.12.1987, переведена економістом з планування в плановий відділ, підстава: наказ №242к від 01.12.1987,
запис №8, 03.09.1990, звільнена за власним бажанням, підстава: наказ №98к від 03.09.1990;
Донецький металургійний завод ім. Леніна,
запис №9, 04.09.1990, прийнята бухгалтером І категорії в магазин №6, підстава: наказ №76-к від 04.09.1990,
запис №10, 31.12.1992, звільнена у зв`язку з переведенням в ОП «Алма-Ата», підстава: наказ №278к від 31.12.1992;
Орендне підприємство «Алма-Ата»,
запис №11, 04.01.1993, прийнята бухгалтером І категорії, підстава: наказ №2к від 04.01.1993,
запис №12, 10.10.1999, звільнена за власним бажанням, підстава: наказ №9-к від 10.10.1999.
Кожен з записів про звільнення засвідчений підписом уповноваженої особи з проставленням відтиску печатки підприємств, вказані документи, на підставі яких внесено відповідні записи (а.с.22-24). 
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення, до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 11.09.1979, оскільки на титульній сторінці трудової книжки виправлення в даті народження здійснено підприємством, яке розташоване у м.Донецьк.
Порядок ведення трудових книжок на момент внесення першого запису до трудової книжки позивача (1979 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 глави 2 Інструкції №162).
Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 глави 2 Інструкції №162).
Відповідно до пункту 2.12 Інструкції №162 зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішньому боці обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. В такому ж порядку при необхідності вносяться зміни щодо освіти, професії, спеціальності.
Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція № 58).
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 “Про трудові книжки працівників” установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.
З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.09.1979 вбачається, що в графі дата народження наявне виправлення. При цьому таке виправлення засвідчене відповідно до пункту 2.12 Інструкції №162.
Твердження відповідача про відмову в зарахуванні періоди роботи згідно з трудовою книжкою, оскільки на титульній сторінці виправлення в даті народження здійснено підприємством, яке розташоване у м.Донецьк, судом не береться до уваги.
Суд зауважує, що виправлення дати народження у трудовій книжці особи не може бути перешкодою у зарахуванні періодів трудової діяльності, вказаних у цій трудовій книжці. Відповідач надто формально підходить до питання зарахування страхового стажу та не враховує, що основною умовою для зарахування трудового стажу до 01.01.2004 є належне підтвердження трудових правовідносин записами трудової книжки або іншими документами, визначеними у Порядку №637.
Таким чином, аргументи відповідача про наявність недоліків у заповненні трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 11.09.1979, як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до страхового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності чи інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV (до 01.01.2004), суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню періоди роботи з 03.09.1979 по 25.08.1980 в Донецькій обласній державній сільськогосподарській дослідній станції, з 05.08.1985 по 03.09.1990 (а не 03.04.1990 як помилково вказує представник позивача) в Донецькому заводі «Ремпобуттехніка», з 04.09.1990 по 31.12.1992 в Донецькому металургійному заводі ім. Леніна, з 04.01.1993 по 31.01.1999 в орендному підприємстві «Алма-Ата».

Також для підтвердження страхового стажу разом з заявою про призначення пенсії позивач надала копію диплому серії НОМЕР_2 , виданого 26.06.1985 ОСОБА_1 , про те, що вона в 1980 році вступила до Донецького державного університету і в 1985 році закінчила повний курс названого університету, рішенням Державної екзаменаційної комісії від 12.06.1985 їй присвоєно кваліфікацію «економіст» (а.с.43). 
Додатково про період навчання в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 11.09.1979 зроблений відповідний запис з зазначенням періоду та місця навчання.
Як видно зі змісту оскаржуваного рішення, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1980 по 12.06.1985, оскільки в дипломі зазначено прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно з паспортними даними. 
На переконання суду, виявлений відповідачем недолік оформлення диплому позивача не впливає на можливість зарахувати спірний період з 01.09.1980 по 26.06.1985 до страхового стажу, адже оформлення документів в установі, та неналежний порядок заповнення таких, або допущені, помилки чи описки у написанні прізвища особи (зокрема через переклад таких), не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Мова йде про одну й ту ж особу – ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи наявність диплому про закінчення позивачем навчання у Донецькому державному університеті, до страхового ОСОБА_1 належить зарахувати відповідний період навчання з 01.09.1980 по 26.06.1985.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 27.06.2025 №262140010581 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню в частині відмови зарахувати спірні періоди до страхового стажу.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком з 23.05.2025, то суд зазначає таке.
За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу з 01.01.2025 по 31.12.2025 – від 22 до 32 років.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнула віку 63 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.
Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 складає 06 років 09 місяців 14 днів (а.с.29), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.32).
Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 22 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15, яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.
Отже, суд дійшов переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 20.06.2025 про призначення пенсії за віком. Позовна вимога підлягає задоволенню частково.
При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, територіальне управління Пенсійного фонду України порушуватиме права позивача, не призначаючи таку пенсію. 
Стосовно дати призначення пенсії, то згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.
У разі наявності у ОСОБА_1 (22.05.1962) достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 23.05.2025, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, бо звернення за пенсією (20.06.2025) відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.
З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 27.06.2025 №262140010581 про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2025 про призначення пенсії за віком з 23.05.2025, зарахувавши до її страхового стажу трудову діяльність з 03.09.1979 по 25.08.1980 в Донецькій обласній державній сільськогосподарській дослідній станції, з 05.08.1985 по 03.09.1990 в Донецькому заводі «Ремпобуттехніка», з 04.09.1990 по 31.12.1992 в Донецькому металургійному заводі ім. Леніна, з 04.01.1993 по 31.01.1999 в орендному підприємстві «Алма-Ата» та період навчання з 01.09.1980 по 26.06.1985 у Донецькому державному університеті.
Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн, сплачений відповідно до квитанції від 19.12.2025 (а.с.13). 
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вулиця Бульварно-Кудрявська, 16, місто Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.06.2025 №262140010581 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.06.2025 про призначення пенсії за віком з 23.05.2025, зарахувавши до її страхового стажу періоди трудової діяльності з 03.09.1979 по 25.08.1980 в Донецькій обласній державній сільськогосподарській дослідній станції, з 05.08.1985 по 03.09.1990 в Донецькому заводі «Ремпобуттехніка», з 04.09.1990 по 31.12.1992 в Донецькому металургійному заводі ім. Леніна, з 04.01.1993 по 31.01.1999 в орендному підприємстві «Алма-Ата» та період навчання з 01.09.1980 по 26.06.1985 у Донецькому державному університеті.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири грн 48 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 23 лютого 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.