УХВАЛА

17 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/14305/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Багай Н. О. – головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес"
до: 1) Держави України в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, 2) Державного бюро розслідувань, 3) Державної казначейської служби України, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Київське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України",
про стягнення 836 377,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2026 до Верховного Суду через відділ діловодства суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 (повний текст складено 13.03.2026) та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/14305/24. 

07.04.2026 від Державного бюро розслідувань до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження.

09.04.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла відповідь на заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес", Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплені і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 15 цього Кодексу суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах із ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Згідно із частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 установлено в розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як установив Верховний Суд, Товариство з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" подало позовну заяву у 2024 році, її предметом є вимога майнового характеру про стягнення з Держави України в особі Головного управління Національної поліції у місті Києві, Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України 836 377,90 грн, що є меншим, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2024 – 1 514 000,00 грн).

Звертаючись із касаційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями, вважає їх незаконними та необґрунтованими, ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права. Проте скаржник у касаційній скарзі не наводить випадків, передбачених підпунктами "а" – "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Державне бюро розслідувань у запереченнях просить Суд відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/14305/24, оскільки скаржник не наводить випадків, передбачених підпунктами "а" – "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" у поданій відповіді на заперечення Державного бюро розслідувань зазначає, що справа № 910/14305/24 у розумінні чинного процесуального законодавства не є малозначною, оскільки, зокрема, розгляд справи № 910/14305/24 здійснювався за правилами загального позовного провадження. 

Розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес", колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги не містять обґрунтування щодо необхідності відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відсутні підстави для висновку про можливість відкриття касаційного провадження у цій справі.

При цьому колегія суддів не може взяти до уваги доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес", наведені у відповіді на заперечення Державного бюро розслідувань, про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відповідь на заперечення Державного бюро розслідувань подана до суду 08.04.2026, тобто поза межами встановленого законодавством строку на касаційне оскарження судових рішень. Водночас доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" про те, що розгляд справи № 910/14305/24 здійснювався за правилами загального позовного провадження не можуть бути враховані Судом, оскільки форма та вид господарського судочинства не впливають на застосування пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з особливого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". 

Однак касаційна скарга Товариство з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" не містить обґрунтування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а суд із власної ініціативи таких обставин також не вбачає. 

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/14305/24, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 22.11.2023 №10-р(ІІ)/2023 щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (щодо процесуальних фільтрів касаційної інстанції) та визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (щодо ціни позову для визначення малозначних справ у цивільному процесі). Пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, які визнані неконституційними, втрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Отже зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується застосування положень Господарського процесуального кодексу України, а саме частини 5 статті 12 та пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та не визнає неконституційним процесуальні фільтри в касаційній інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 235, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/14305/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак