ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

Справа № 483/1236/25
Провадження № 2/483/69/2026
РІШЕННЯ
Іменем України
02 квітня 2026 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді Рак Л.М.,
за участю секретаря Гречки С.Є.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Мутьєва Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції з використанням представником відповідача власних технічних засобів поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon» цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – ГУ ПФУ в Миколаївській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 предметом якого є стягнення з відповідача надміру виплачену пенсію за період з 17 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року в сумі 123173 грн. 88 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 17 грудня 2023 року (з наступного дня після звільнення з військової служби) та відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262) отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 511521, виданою 12 січня 2024 року, терміном – безстроково. Відповідно до Протоколу про призначення пенсії та Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії від 18 червня 2024 року розмір пенсії відповідача станом на 01 грудня 2023 року складав 3574 грн. 80 коп., станом на 01 січня 2024 року – 7387 грн. 91 коп., згідно з перерахунком пенсії за вислугу років станом на 01 березня 2024 року – 7998 грн.15 коп., станом на 01 березня 2025 року – 8845 грн. 46 коп. Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 06 лютого 2025 року відповідача ОСОБА_1 не визнано інвалідом з 26 грудня 2023 року та йому було припинено виплату пенсії по інвалідності. У зв`язку із скасуванням рішення медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення інвалідності ОСОБА_1 за результатами перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями у нього утворилася переплата надміру виплаченої пенсії по інвалідності за період з 17 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року в сумі 123173 грн. 88 грн. Листом від 19 травня 2025 року № 1400-0404-8/42410 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену пенсію. Однак в добровільному порядку, станом на дату подання позовної заяви, кошти на рахунок управління відповідачем не повернуто. Посилаючись на викладене, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачену суму пенсії в розмірі 123173 грн. 88 коп. та понесені судові витрати. 
Ухвалою від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
24 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача – адвоката Мутьєва Д.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому представник проти позову заперечував та зазначив, що механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 за № 6-4. Відповідно до п. 3, 4 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону, решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум, стягуються в судовому порядку. За приписами ч.ч. 1, 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Аналіз зазначених норм чинного законодавства свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Положеннями ст. 1215 ЦК України визначені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Посилаючись на те, що закон встановлює два виключення із загального правила, щодо повернення майна набутого без достатньої правової підстави: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, відповідач вважає, що позивач не довів наявність правових підстав для стягнення з нього суми надміру переплаченої пенсії в розмірі 123173грн. 88коп., а саме, що він вчинив недобросовісні дії з метою отримання пенсії по інвалідності та свідомо не повідомляв управління недостовірні відомості для її отримання, що виключає можливість покладення на відповідача обов`язку з їх повернення. Згідно з правовими висновками Верховного Суду щодо застосування нормист. 1212 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача нарахованої, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та виплаченої пенсії у період з 01 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року, оскільки недобросовісності в діях відповідача не вбачається. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій, крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача – адвокат Мутьєв Д.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 511521, виданою 12 січня 2024 року, терміном – безстроково, яку було призначено з 17 грудня 2023 року, що підтверджується Протоколом про призначення пенсії за пенсійною справою № 1401017525 (Міноборони) від 18 червня 2024 року (звор. бік а.с. 12, 13).
Згідно з Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонування стану особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 06 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , групу інвалідності не встановлено з 26 грудня 2023 року (звор. бік а.с. 15).
Як вбачається з розрахунку від 07 травня 2025 року на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № 1401017525 пенсіонеру  ОСОБА_1 починаючи з грудня 2023 року по березень 2025 року фактично виплачено – 123173 грн. 88 коп. (а.с. 16).
Листом ГУ ПФУ в Миколаївській області № 1400-0404-8/42410 від 19 травня 2025 року ОСОБА_1 було повідомлено про переплату пенсії за період з 17 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року та запропоновано в добровільному порядку вирішити питання щодо повернення на розрахунковий рахунок Головного управління надміру виплачену суму пенсії в розмірі 123178 грн. 88 коп. (звор. бік а.с. 16).
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.
Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія – це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1058-IV, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, окрім інших пенсійних виплат, пенсія по інвалідності.
Частиною першою статті 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до ст. 31 Закону № 1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.
Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 1058-IV  пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.
Статтею 35 Закону № 1058-IV визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (ч. 3 ст. 35 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.
Зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення (далі – Порядок), затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року.
Відповідно до пункту 4 вказаного порядку у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Згідно з пунктом 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17.
При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц.
З 1 січня 2025 року експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі – Постанова № 1338). Вказаною постановою затверджені: Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи; Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи; Критерії встановлення інвалідності. 
Відповідно до пункту 3 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи експертні команди формуються з метою організації та проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі оцінювання) відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та критеріїв направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених Постановою № 1338. 
Пунктом 6 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи передбачено, що оцінювання проводиться: Центром оцінювання функціонального стану особи (далі – ЦОФСО); експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Згідно з п. 7 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи права та обов`язки ЦОФСО за рішенням МОЗ покладаються на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ, та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики.
Пунктом 10 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи визначено, що рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності цієї постанови переглядаються ЦОФСО з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03 грудня 2024 року № 2022 права та обов`язки ЦОФСО покладено на державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». Зазначеним наказом затверджено Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи. 
Відповідно до ст. 35 Закону № 1058-IV державною установою «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» передано інформацію про скасування рішень медико-соціальних експертних комісій за результатами перевірки обґрунтованості рішень експертними командами ЦОФСО, в тому числі відносно ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію як особа з інвалідністю Ш групи, призначену відповідно до Закону № 1058-IV на підставі виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 511521, виданою 12 січня 2024 року. 
Відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 511521, виданою 12 січня 2024 року, ОСОБА_1 встановлено IIІ групу інвалідності, терміном – безстроково.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України від 06 лютого 2025 року № 6583 відповідачу групу інвалідності не встановлено з 26 грудня 2023 року.
Таким чином, з урахуванням підстав та змісту позову позивач не навів належних та допустимих доказів щодо подання ОСОБА_1 свідомо неправдивих документів, або документів із неправильними відомостями, або приховання достовірних даних про свій стан здоров`я та інші обставини, що впливають на встановлення права особи з інвалідністю на пенсію по інвалідності. Отже докази на підтвердження того, що відповідач будь-яким чином вплинув на рішення медико-соціальної комісії від 12 січня 2024 року щодо встановлення йому ІІІ групи інвалідності – відсутні. Незгода експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи з висновком медико-соціальної експертної комісії, викладеним в Акті від 12 січня 2024 року є різними оцінками медичних показників стану здоров`я ОСОБА_1 різними державними експертними установами, що не доводить недобросовісності дій зі сторони відповідача при зверненні до позивача для призначенням йому пенсії по інвалідності.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Rysovskyy v. Ukraine» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року, «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com SRL v. Moldova» від 08 квітня 2008 року, «Moskal v. Poland» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Lelas v. Croatia» від 20 травня 2010 року і «Toscuta and Others v. Romania» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Oneryildiz v. Turkey» від 18 червня 2002 року та «Beyeler v. Italy» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем в ході розгляду справи не доведено недобросовісності у діях відповідача (набувача пенсії), що є обов`язковою умовою для повернення безпідставно набутих виплат, або набуття відповідачем виплат внаслідок рахункової помилки, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 надмірно отриманих коштів у вигляді нарахованої та виплаченої пенсії за період з 17 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року в сумі 123173 грн. 88 коп., в зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, за змістом яких у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263- 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачену пенсію за період з 17 грудня 2023 року по 31 березня 2025 року в сумі 123173 грн. 88 коп. – відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2026 року.

Головуючий: