РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/21509/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Військової частини НОМЕР_1 	
 	про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період відпустки за станом здоров`я, рекомендованої довідкою ВЛК № 593 від 25.05.2023 року 30 календарних днів, у період з 25.05.2023 по 23.06.2023 року;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період відпустки за станом здоров`я, рекомендованої довідкою ВЛК № 593 від 25.05.2023 року 30 календарних днів, за період з 25.05.2023 по 23.06.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби 19.03.2023 отримав травму, а саме: сліпе поранення грудної клітини. Після отриманої травми, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 19.03.2023 по 27.05.2023 та у відпустці за станом здоров`я. Однак, за період відпустки за станом здоров`я з 25.05.2023 по 23.06.2023 відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу додаткову щомісячну винагороду у збільшеному до 100000 грн розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Таку бездіяльність відповідача, вважає протиправною та такою, що суперечить встановленим чинним законодавством України нормам.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
23.01.2026 представником відповідача до суду було подано заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву у якій зазначив, що під час підготовки відзиву з метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, було направлено запит до військової частини НОМЕР_2 , щодо факту надсилання військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 медичних чи інших документів стосовно ОСОБА_1 , в тому числі рапорту вказаного військовослужбовця про надання йому відпустки для лікування з підтверджуючими документами. На зазначений запит отримано офіційну відповідь, що документи стосовно ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , в тому числі через систему електронного документообігу не надсилались. Вказану відповідь опрацьовано у встановленому порядку. За результатами аналізу наданої інформації та з урахуванням викладених у ній відомостей прийнято рішення про призначення службової перевірки стосовно ОСОБА_1 для детального з`ясування усіх обставин. За результатами проведення службової перевірки та рішенням ухваленим за її підсумками, буде подано відзив на позовну заяву. Однак відповідач відзив на позов не подав, причини не подання суду не повідомив. Відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов до наступних висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 350 від 04.12.2024 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого водія першого відділення гранатометного взводу військової частини НОМЕР_3 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2024 № 168-РС, з 04.12.2024 виключено з списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №843 від 28.04.2023, 19 березня 2023 року старший солдат ОСОБА_1 , за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, одержав вогнепальне осколкове поранення грудної клітини справа, гемопневматорекс справа, поранення лівого стегна з пошкодженням судинного пучка. В довідці № 843 від 28.04.2023 вказано, що травмування не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування перебував в засобах індивідуального захисту. Підставою для видачі довідки слугував наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2023 №807.
Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого №4578 КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 19.03.2023 по 24.03.2023 з діагнозом: Т06.8- Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла. Проникаюче вогнепальне наскрізне торакоабдомільне поранення. Розрив Б7 печінки, розрив діафрагми, розрив нижньої частки правої легені. Правосторонній гемо- пневмоторакс. Багатоуламковий перелом 10 ребра справа. Геморагічний шок II ст. Вогнепальне поранення м`яких тканин лівого стегна з пошкодженням великої підшкірної та стегнової вени.
Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5247 МКЛ-16 підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 24.03.2023 по 26.03.2023 з діагнозом: 821.2-відкрита рана задньої стінки грудної клітки ВОСП 19.03.2023, проникаюче вогнепальне наскрізне торакоабдомінальне. Розрив 87 печінки, розрив діафранми, розрив н/частки правої легені. Правобічний гемопневмоторакс. Перелом 10 ребра. ВОСП м/тканин лівого стегна з пошкодженням великої підшкірної та стегнової вени. Геморагічний шок III ст. СПО 19.03.2023 - лапаротомія, ушивання діафрагми, рани печінки, лігування стегнової вени, дренування плевр, порожнини.
Згідно із випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4202 КНП Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.03.2023 року до 03.05.2023 року. Діагноз: проникаюче торакоабдомінальне поранення. Розрив печінки 87, розрив діафрагми, розрив нижньої частки правої легені. Правосторонній гемо пневмоторакс. Багатоуламковий перелом 10 ребра справа. Геморагічний шок III ст. Вогнепальне кульове поранення м`яких тканин лівого стегна з пошкодженням великої підшкірної та стегнової вени. 827.6 Посттравматичний правосторонній ексудативний плеврит. У36.2. ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. У96 фактори, пов`язані з умовами праці.
Довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 25.05.2023 № 593 підтверджено, що ОСОБА_1 отримав поранення (травму) пов`язану з захистом Батьківщини, у зв`язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Відповідно до даної довідки підтверджено, що позивач отримав поранення (19.03.2023) пов`язане із захистом Батьківщини, що є травмою тяжкого ступеня тяжкості.
Згодом внаслідок даного поранення, ОСОБА_1 було отримано II (другу) групу інвалідності, пов`язану із захистом Батьківщини. Що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №877574. Рішенням Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № витягу 177/25/5054/В, № рішення 177/25/5054/Р від 05.11.2025 позивачу було продовжено II групу інвалідності на один рік до 05.11.2026.
11.02.2025 представником позивача було направлено адвокатський запит, в якому просив, зокрема нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100000,00 грн згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 пропорційно періоду перебування у відпустці за станом здоров`я, рекомендованій довідкою ВЛК від 25.05.2023 №593
Військова частина НОМЕР_1 листом від 26.02.2025 №2909 повідомила представника позивача, що старший солдат ОСОБА_1 не звертався до командування частини та відповідно жодних рапортів про надання йому відпустки для лікування з підтверджуючими документами не подавав (не писав), а отже така відпустка йому наказами командира військової частини НОМЕР_1 не надавалась (не оголошувалась), що призвело до унеможливлення виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 тис. грн.
Позивач вважає, що йому протиправно не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода з розрахунку 100000 грн на місяць за час перебування у відпустці за станом здоров`я, тому звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
В силу статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно пункту 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
Абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – постанова №168) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналіз наведених норм постанови №168 дає підстави для висновку про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, пунктом 10 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (у редакції на момент виникнення спірних праовідносин) (далі - Порядок №260) визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Згідно пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Пунктом 14 розділу XXXIV Порядку № 260 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:
самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника);
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника);
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника);
вчинили інші дії (бездіяльність), за які судом прийнято рішення про притягнення до відповідальності за вчинення кримінального, військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за місяць, у якому така постанова (вирок) надійшла до військової частини;
добровільно здалися в полон,- з дня з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, оголошеного наказом командира (начальника);
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення до самогубства, встановленого судом),- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство.
Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявні у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 за час перебування у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з отриманим 19.03.2023 пораненням (травмою), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Суд зазначає, що документально підтверджено, що 19.03.2023 ОСОБА_1 приймаючи безпосередню участь у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в умовах ведення штурмових дій позицій противника одержав вогнепальне осколкове поранення грудної клітини справа, гемопневматорекс справа, поранення лівого стегна з пошкодженням судинного пучка.
Згідно з абз.4 п.1 постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не виплати позивачу додаткової винагороди, в період з 25.05.2023 по 23.06.2023, відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 до командира військової частини із рапортом про надання відпустки для лікування у вказаний період не звертався та довідку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 25.05.2023 № 593 не надавав.
Таким чином, на думку відповідача, позивач не перебував у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК, що є підставою для відмови у виплаті додаткової винагороди.
З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402 (далі - Положення №402).
Згідно з п.2.1. Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.
Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно з п.6.11. Положення №402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.
Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Пунктом 6.15 Положення № 402 передбачено, що відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.
При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Підпунктом в п.20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду.
Натомість, даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Зокрема, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.
На думку суду, наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням №402, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.
В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому військовослужбовець проходив стаціонарне лікування.
Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.
Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як постанови №168, так і Положення №402, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.
Оскільки Закон №2011-ХІІ, постанова №168 та Положення №402 містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу, то слід застосовувати Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.
Також, згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я.
Також слід вказати, що постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.
Як наслідок, вжите у постанові № 168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.
Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням №402, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій постановою №168.
Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 постанови №168.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться довідка ВЛК №593 від 25.05.2023, відповідно якої ОСОБА_1 потребував відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів.
Разом з цим, у довідці вказано діагноз: наслідки вогнепального поранення (19.03.2023). Також вказано, що поранення (травма) відноситься до тяжких, пов`язана з захистом Батьківщини.
Так, в матеріалах справи відсутні дані щодо вчинення старшим солдатом ОСОБА_1 будь який дій передбачених пунктом 14 розділу XXXIV Порядку № 260.
Однак, як зазначалося судом, відповідно до п. 11 ст. 10-1 Закону №2211-ХІІ у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії.
Тобто законодавець покладає обов`язок на командира військової частини оформити відпустку для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії або оформити обставини зазначені пунктом 14 розділу XXXIV Порядку № 260.
З огляду на наведене, суд відхиляє посилання відповідача на те, що позивач не перебував у відпустці для лікування адже вказане не спростовує той факт, що позивач отримав травму при виконанні службових обов`язків військової служби, пов`язаних з захистом Батьківщини в районі виконання бойового завдання, внаслідок чого проходив стаціонарне лікування та мав перебувати у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки ВЛК №593 від 25.05.2023.
При цьому, фактичне не оформлення відпустки у зв`язку з лікуванням згідно довідки ВЛК не може бути підставою для відмови позивачу у виплаті належного грошового забезпечення, оскільки відповідачем не встановлено обставини зазначених пунктом 14 розділу XXXIV Порядку № 260, що виключають виплату додаткової винагороди. Проблеми, які виникають під час оформлення відпусток не можуть мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не можуть впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди за період з 25.05.2023 по 23.06.2023.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що військовою частиною НОМЕР_1 не виплачено позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за весь період з 25.05.2023 по 23.06.2023.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність підстав для їх повного задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період відпустки за станом здоров`я, рекомендованої довідкою ВЛК № 593 від 25.05.2023 року, у період з 25.05.2023 по 23.06.2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період відпустки за станом здоров`я, рекомендованої довідкою ВЛК № 593 від 25.05.2023 року, за період з 25.05.2023 по 23.06.2023.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 26 лютого 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) 

Суддя       Д.П. Зозуля