Справа № 215/6157/24 
2/215/169/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.
за участю: секретаря   - Мироненко А.О.
представника позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою,-

УСТАНОВИВ:

30.09.2024 позивач Криворізька міська рада звернулась до суду з даною позовною заявою.
В обгрунтування позовних вимог Криворізька міська рада зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є власником об`єкта нерухомого майна- нежитлової будівлі, загальною площею 559,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:484988712110, державна реєстрація відбулась 24.10.2014. Об`єкт нерухомого майна- нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:07:227:0010. Земельна ділянка площею 0,6120 га, кадастровий номер 1211000000:07:227:0010, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 08.08.2017 Криворізькою міською радою з ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення адміністративної будівлі, з кадастровим номером 1211000000:07:227:0010, яка розташована по АДРЕСА_1 (реєстрація речового права-18.01.2018). Строк дії договору оренди земельної ділянки до 18.07.2022. Проте відповідачем ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою з 19.07.2022 оформлено належним чином не було, плата за її користування у період з 19.07.2022 по 31.12.2023 не сплачувалась. Використання земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 без належного оформлення позбавило Криворізьку міську раду доходу у розмірі орендної плати.
Розрахунок безпідставно збережених ОСОБА_2 коштів за використання земельної ділянки за кадастровим номером 1211000000:07:227:0010 площею 0,6120 га у період з з 19.07.2022 по 31.12.2023 року складає 357353,69 грн.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 у період з з 19.07.2022 по 31.12.2023 року не сплатив за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 357353,69 грн., внаслідок чого ОСОБА_2 зберіг у себе майно - грошові кошти.
Посилаючись на вказані обставини, представник позивача Криворізької міської ради просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Криворізької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 357353,69 грн та відшкодувати судові витрати.
В судовому засіданні представник Криворізької міської ради позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала згоду на заочний розгляд справи.
В судове засідання відповідач  ОСОБА_2  не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав, у звязку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.03.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, нежитлова будівля загальною площею 559,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:реєстр №1753 виданий 24.10.2014, видавник: Ткаченко Л.Б., приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області, НАЕ 465816, НАЕ 465817. Вказана будівля розміщенна на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:07:227:0010, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств; площею 0,6120 га; власник: Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Договір оренди земельної ділянки, серія та номер 2017396, виданий 08.08.2017, видавник: Криворізька міська рада; громадянин ОСОБА_2 ; строк дії:18.07.2022 (а.с.10-11).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 1211000000:07:227:0010, місце розташування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; розмір- 0,6120 га; вид цільового призначення: 11.03 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організації та підприємств (а.с.12-17).
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надало витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 1211000000:07:227:0010 в якому зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8989178,40 гривень (а.с.18).
Департаментом регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому міської ради зроблено розрахунок розміру безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою ОСОБА_2 для розміщення адміністративної будівлі на АДРЕСА_1 площею 0,612 га за період 19.07.2022 по 31.12.2023, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 12.04.2024 №2924/301-24 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 7437370,95 (8989178,40 грн.:1,15 коефіцієнт індексації за 2022 рік; 1051 коефіцієнт індексації за 2023 рік). Загальна сума нарахувань, що підлягає сплаті за користування земельною ділянкою за період з 19.07.2022 по 31.12.2023 рік складає 357353,69 гривень (а.с.7).
Головну управління ДПС у Дніпропетровській області повідомило, що ОСОБА_2 у 2022 році є платником орендної плати за земельну ділянку 0,612 га, кадастровий номер 1211000000:07:227:0010 в Тернівському районі міста Кривого Рогу та за період: 2022 рік сплачено – 0 гривень; 2023 рік сплачено- 0 гривень (а.с.19).
Відповідачу направлявся розрахунок безпідставно збережених коштів для добровільного виконання та реквізити для сплати (а.с.20).
Згідно зістаттею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122- 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч.2 ст.134 ЗК України).
Згідно зістаттею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з пунктом в частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Частиною першоюстатті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першоїстатті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт288.5статті 288 ПК України).
Відповідно до частини другоїстатті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Відповідно до частин першої та другоїстатті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеномустаттею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20).
У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядкустатті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першоїстатті 1212 ЦК України(аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц і від 20.09.2018 у справі № 925/230/17).
У частині першій статті 79 ЗК України передбачено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Згідно з частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.
Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Таким чином, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у собі вартість, яка має заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути таку вартість власнику земельної ділянки на підставі положення частини 1 статті 1212 ЦК України.
Верховний Суд неодноразово виклав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору про притягнення до власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положення статей1212-1214ЦК України за фактичне користування без належних на те правової підстави земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичне користування земельною ділянкою2) площу земельної ділянки3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки)4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.
Цивільне судочинство здійснюється назасадах змагальності сторін.Сторони та інші особи,які берутьучасть усправі,мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яківона посилається як напідставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість,у цивільнихсправах законне вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
З матеріалів справи вбачається, що об`єкт нерухомості - нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею: 559,6 кв.м. розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці площею 0,612 га. з кадастровим номером 1211000000:07:227:0010. Зазначена обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.10-11).
Відповідач у справі, ОСОБА_2 , протягом розгляду справи не надав жодного доказу на спростування факту користування ним земельною ділянкою площею 0,6120 га за кадастровим номером 1211000000:07:227:0010, на якій знаходиться належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна - нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 559,6 кв.м, чи користування даною земельною ділянкою іншою особою.
Як вбачається з розрахунку безпідставно збережених коштів відповідачем за період з 19.07.2022 по 31.12.2023 безпідставно збережено 357353,69 гривень.
Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу» встановлено ставки плати за землю, зокрема орендної плати за землю (а.с.25-32).
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання статті 289 Податкового кодексу України повідомила про розмір індексації нормативної грошової оцінки земель та який становить за 2022 рік- 1,15; за 2023-1,051 (а.с.23).
Згідно з частиною другою статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Виходячи із зазначених норм та рішень, розмір безпідставно збережених коштів відповідача у період з 19.07.2022 по 31.12.2023 розраховано Криворізькою міською радою як розмір орендної плати за земельну ділянку комунальної власності у вигляді орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою органом місцевого самоврядування та становить 357353,69 гривень.
Зазначені розрахунки відповідачем не спростовані.
Отже, суд приходить до висновку, що єдиною формою здійснення плати за користування спірною земельною ділянкою для ОСОБА_2 , як землекористувача, могла бути орендна плата. Таким чином, розмір безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою має визначатися як розмір неодержаної орендної плати за землю.
Відповідачем не в повному обсязі виконувались зобов`язання щодо оплати за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим у останнього безпідставно збереглися кошти в розмірі 357353,69 грн, які підлягають стягненню в повному обсязі, а тому позов Криворізької міської ради підлягає задоволенню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ :

Позов Криворізької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Криворізької міської ради 357353,69 гривень безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 1211000000:07:227:0010 за період з 19.07.2022 по 31.12.2023.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Криворізької міської ради судовий збір у розмірі 5360,31 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено та проголошено 03.03.2026.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – Криворізька міська рада, код ЄДРПОУ 33874388, адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, площа Молодіжна,1.
Відповідач –  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: