ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3211/26 Справа № 227/2860/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Гапонова А.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №227/2860/23 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Мотуза Олександра Володимировича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 11 грудня 2025 року про зупинення провадження у справі, постановлену у складі судді Авраменко А.М.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТДВ «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві.

З 07 жовтня 2024 року рішенням Вищої ради правосуддя змінено територіальну підсудність судових справ Добропільського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська. Всі нерозглянуті справи, що перебували в провадженні суддів Добропільського міськрайонного суду Донецької області передані до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська. 

25 квітня 2025 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” щодо зміни найменування місцевих загальних судів» № 4273-IX, відповідно до якого змінено назву Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська на Амур-Нижньодніпровський районного суд міста Дніпра.

29 вересня 2025 року представник ТДВ «Шахта Білозерська» - Гаврихів В.В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи – №208/8414/25. Клопотання мотивовано тим, що результати розгляду цивільної справи №208/8414/25 впливатимуть на можливість задоволення даної позовної заяви, оскільки у вказаній цивільній справі оскаржується акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася) від 02 травня 2024 року форма Н-1/П, який відповідно до правової позиції Верховного Суду є тим документом, на підставі якого суд встановлює, що нещасний випадок пов`язаний із виробництвом. 

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 11 грудня 2025 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі – задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі №227/2860/23 за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Шахта Білозерська» про відшкодування моральної шкоди – до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №208/8414/25 за позовом ТДВ «Шахта «Білозерська» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа – Донецька обласна рада профспілок України, Білозерська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування акту розслідування нещасного випадку.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник  ОСОБА_1  - адвокат Мотуз О.В. подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду необґрунтованою, такою, що порушує норми процесуального права. 
В апеляційній скарзі зазначає, що на обґрунтування викладених у позовній заяві вимог, під час звернення до суду у жовтні 2023 року, до позову було додано копію Акту форми Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, що стався 24 липня 2021 року о 13 годині 00 хвилин на ТДВ «Шахта «Білозерська», затвердженого Директором ТДВ «Шахта «Білозерська» 01 вересня 2021 року. 
Згідно з п.7 Акту форми Н-1/П затвердженим 01 вересня 2021 року, комісія з розслідування нещасного випадку прийняла рішення визнати нещасний випадок, який стався з гірником підземним дільниці конвеєрного транспорту-1 ТДВ «Шахта «Білозерська» ОСОБА_1 , пов`язаним з виробництвом. 
Уже на той час відповідачем щонайменше два роки зі складення Акту форми Н-1/П, заходи щодо його оскарження не вживалися. Тільки після спливу більш, ніж двох років від дати складення акту, відповідач вирішив оскаржити його та звернувся до Східного міжрегіонального управління державної служби України з питань праці, після чого було видано припис про проведення повторного розслідування, за результатами якого складено акт за формою Н-1/НП від 12 лютого 2024 року, яким за рішенням комісії, зазначений нещасний випадок був визнаний не пов`язаним з виробництвом. 
02 травня 2024 року за результатами спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 24 липня 2021 року о 13 год. 00 хв. з гірником підземним дільниці конвеєрного транспорту-1 ТДВ «Шахта «Білозерська» ОСОБА_1 , спеціальною комісією було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, яким нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, а також скасовано попередній акт за формою Н-1/НП від 12 лютого 2024 року. 
21 травня 2025 року представником позивача було подано до суду клопотання про долучення даного акту до матеріалів справи. Відповідач, усвідомлюючи, що в разі задоволення позовних вимог дане рішення слід буде виконувати та відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду, прийняв рішення оскаржити акт спеціального розслідування нещасного випадку. 
01 липня 2025 року ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського було відкрито провадження у справі №208/8414/25 за позовом ТДВ «Шахта «Білозерська» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа – Донецька обласна рада профспілок України, Білозерська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування акту розслідування нещасного випадку. 
Звертає увагу на те, що спочатку відповідачем щонайменше два роки заходи щодо оскарження акту форми Н-1/П не вживались. Однак, виявивши намір позивача на відшкодування моральної шкоди, відповідачем почали вчинятися дії щодо оскарження результатів розслідування нещасного випадку. 
Вважає, що це беззастережно вказує на відповідну правову позицію відповідача виключно як на один зі способів уникнення відповідальності та викликає сумніви у заінтересованості відповідача у розгляді цієї справи по суті у розумний строк 
Судом першої інстанції в оскарженій ухвалі не було обґрунтовано в чому саме полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі. 
Позивач вважає, що ним надано належні та допустимі докази на підтвердження його позовних вимог, які дозволяють встановити обставини, що мають значення для справи.  При вирішенні питання відкриття провадження у цій справі, суд першої інстанції позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Мотуз О.В., не залишав без руху з підстав неповноти поданих ним документів в обґрунтування його позовних вимог та вважав достатнім пакет додатків до позову для розгляду справи по суті. 
Не зважаючи на те, що у процесі розгляду справи акт форми Н-1/П від 01.09.2021 року було скасовано, наразі зв`язок нещасного випадку з виробництвом встановлює акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П від 02 травня 2024 року.
У межах судової справи №208/8414/25 суд може встановити наявність або відсутність порушень при складанні оскарженого акту, перевірити обґрунтованість висновків, відображених у ньому, однак визнання пов`язаності нещасного випадку з виробництвом залишається прерогативою комісії. 
Вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази, що підтверджують зв`язок нещасного випадку з виробництвом, а посилання суду першої інстанції щодо впливу розгляду іншої справи на можливість оцінки нещасного випадку, що трапився із позивачем, таким, що пов`язаний з виробництвом необґрунтованим. 
Зауважує, що у випадку задоволення позовних вимог у даній справі, якщо акт форми Н-1/П від 02 травня 2025 року все ж буде потім скасовано судом у процесі розгляду справи №208/8414/25, відповідач не позбавлений права у процесуально передбачений спосіб захистити свої права шляхом, зокрема, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
У зв`язку із чим просив суд ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 11 грудня 2025 року про зупинення провадження у справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що цивільні справи №227/2860/23 та №208/8414/25 пов`язані між собою, причому розгляд першої неможливий до вирішення та набрання законної сили остаточним судовим рішенням по другій в зв`язку із тим, що результати розгляду останньої справи вплинуть на підстави пред`явлення позовних вимог у першій із вказаних цивільних справ, а також на можливість оцінки нещасного випадку, що трапився із позивачем, таким, що пов`язаний з виробництвом, а отже таким, що зумовлює виникнення у позивача права на пред`явлення позовних вимог про відшкодування шкоди саме до відповідача, тому, з огляду на характер і предмет спору за обома цивільними справами зібрані по цивільній справі №227/2860/23 докази не дозволяють в повній мірі встановити та оцінити всі необхідні для її розгляду фактичні обставини спірних правовідносин сторін до ухвалення і набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №208/8414/25.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі – Конвенція).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими.
За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Так, зокрема, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до ст.252 ЦПК України зупинення провадження у справі є правом суду, а не обов`язком.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі в цьому випадку зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Наявність передбачених статтею 252 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті – неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Варто враховувати, що відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року зроблено висновок, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першоїстатті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З`ясовуючи обставини, що можуть викликати зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції не врахував, що позивачем поданий позов у жовтні 2023 року, та ухвалою суду від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, тоді як відкриття провадження у справі №208/8414/25, до розгляду якої просить зупинити дане провадження відповідач, відбулось 01 липня 2025 року, тобто, значно пізніше за відкриття провадження у даній справі.
При вирішенні питання відкриття провадження у цій справі, суд першої інстанції позов ОСОБА_1 не залишав без руху з підстав неповноти поданих ним документів в обґрунтування його позовних вимог та вважав достатнім пакет додатків до позову для розгляду справи по суті.

Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про зупинення провадження у даній справі, не дослідивши у повній мірі наявність чи відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи без встановлених в іншій цивільній справі обставин.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 11 грудня 2025 року про зупинення провадження у справі скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Мотуза Олександра Володимировича — задовольнити. 
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 11 грудня 2025 року про зупинення провадження у справі №227/2860/23 — скасувати.
Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Судді: