01.04.2026

Справа № 744/7/26
Провадження № 2/744/222/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Смаги С. В.,
при секретарі судового засідання Бородіній В. В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем, ОСОБА_1 , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому позивач просив: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами вцілому, який розташований по АДРЕСА_1 ; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому до своєї смерті проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто позивачу.
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 Семенівської міської ради Чернігівської області за 2011-2015 роки та відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , числиться будинок, який значиться за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після смерті ОСОБА_2 , коли розивач усно звернувся до Семенівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на вищевказаний житловий будинок, то нотаріус повідомила йому, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок буде не можливо, оскільки право власності на будинок не було зареєстровано у встановленому порядку. При цьому нотаріусом було видано йому два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельні ділянки площею 3,49 га та 4,2828 га.
Він вважає, що за ним може бути визнано право власності господарськими будівлями за наступних підстав. Даний будинок було збудовано ОСОБА_2 та його пращурами у 1946 році на відведеній для цього земельній ділянці. На час забудови будинку питання набуття права власності не регулювалося взагалі. Пізніше питання набуття права власності стало регулюватися постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Даний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137цс13 від 18.12.2013 року. 31.01.1966 року наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.
Таким чином, оскільки житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 , було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства за ОСОБА_2 , тому він став власником житлового будинку та господарських будівель, що ніколи ніким не оспорювалось. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувались і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке відповідно до ст. 1217 ЦК України може здійснюватися за заповітом або за законом.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обтяжень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Також, згідно п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Відповідно до п. 4.15 цього Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарську книгу, ОСОБА_2 , будучи юридично не обізнаним, своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформив).
В 2025 році він звернувся в органи БТІ та виготовив технічну документацію (технічний паспорт на свій житловий будинок, яким підтверджується належний технічний стан будинку та господарських будівель і споруд. Окрім того, згідно листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради Чернігівської області № 07-07/36 від 23 грудня 2025 року житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 , відповідають діючим будівельним нормам та правилам.
Враховуючи ту обставину, що на даний час він не має можливості оформити право власності на житловий будинок, який фактично є його власністю з дня відкриття спадщини, та розташований по АДРЕСА_1 , він змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. 
Ухвалою судді від 04 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 
Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просив цивільну справу розглянути без його участі протягом всіх судових засідань, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.
Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, завідувач Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Доля Наталія Миколаївна у підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, подала до суду письмову інформацію про те, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 Семенівською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 38/2016 за заявою № 84 ОСОБА_1 , який є спадкоємцем, та 16.05.2017 видані свідоцтва про право на спадщину за реєстраційними номерами 1253, 1254. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. 
У справі встановлено, що по АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому до своєї смерті проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2 Семенівської міської ради Чернігівської області за 2011-2015 роки та відповідно до особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , числиться будинок, який значиться за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_2 , коли він усно звернувся до Семенівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на вищевказаний житловий будинок, то нотаріус повідомила йому, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок буде не можливо, оскільки право власності на будинок не було зареєстровано у встановленому порядку. При цьому нотаріусом було видано йому два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельні ділянки площею 3,49 га та 4,2828 га.
Позивач вважає, що за позивачем може бути визнано право власності господарськими будівлями за наступних підстав. Даний будинок було збудовано ОСОБА_2 та його пращурами у 1946 році на відведеній для цього земельній ділянці. На час забудови будинку питання набуття права власності не регулювалося взагалі. Пізніше питання набуття права власності стало регулюватися постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Даний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137цс13 від 18.12.2013 року. 31.01.1966 року наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.
Таким чином, оскільки житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 , було зареєстровано відповідно до чинного на той час законодавства за ОСОБА_2 , тому позивач став власником житлового будинку та господарських будівель, що ніколи ніким не оспорювалось. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувались і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке відповідно до ст. 1217 ЦК України може здійснюватися за заповітом або за законом.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. 
Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обтяжень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Також, згідно п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Відповідно до п. 4.15 цього Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарську книгу, ОСОБА_2 , будучи юридично не обізнаним, своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформив).
В 2025 році позивач звернувся в органи БТІ та виготовив технічну документацію (технічний паспорт на свій житловий будинок, яким підтверджується належний технічний стан будинку та господарських будівель і споруд. Окрім того, згідно листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради Чернігівської області № 07-07/36 від 23 грудня 2025 року житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 , відповідають діючим будівельним нормам та правилам.
Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок, який фактично є його власністю з дня відкриття спадщини, та розташований по АДРЕСА_1 , позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. 
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем ОСОБА_1 , суд приходить до висновку щодо можливості винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівська державна нотаріальна контора Чернігівської області, - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Відповідач - Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 04062009, місцезнаходження: вулиця Героїв України, будинок 6, місто Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, 15400).

Суддя: С. В. Смага