Справа № 944/421/26 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б. 
Провадження № 33/811/492/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Леонтьєва Олега Валентиновича на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 25лютого 2026 року,

встановив:

вищенаведеною постановою звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із малозначністю вчиненого, оголосивши йому усне зауваження.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 .
Згідно з постановою судді, Військовослужбовець, призваний під час мобілізації, курсант навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону реактивної артилерії військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 , який з 09 грудня 2025 року перебував у відпустці, 07 січня 2026 не прибув на територію Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), а 09.01.2026, о 19 годині 30 хвилин, був доставлений співробітниками ВСП.
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою захисник особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Леонтьєв О.В.подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що постанова суду винесена 25.02.2026 року та направлена судом захиснику 16.03.2026 року.
Вказує, що у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник участі не брали і про прийняте рішення довідалися з повідомлення суду, яке надійшло 16.03.2026 року.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що протокол А3618 №4 складений через 6 днів після ніби-то вчинення адміністративного правопорушення.
Вказує, що в України особливий період розпочався 18.03.2014 року і триває по теперішній час і відповідальність за самовільне залишення частини або місця служби вчинене в умовах особливого періоду передбачена ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення.
Стверджує, що протокол складений в порушення вимог Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення.
Зазначає, що залучення капітанів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як свідків, не відповідає вимогам безсторонності та неупередженості.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Леонтьєв О.В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. 
Водночас, захисник – адвокат Леонтьєв О.В. подав заяву про розгляд справи без участі останнього та ОСОБА_1 . Крім цього, зазначає, що апеляційну скаргу підтримують та просять справу закрити за відсутністю складу правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка вказаних осіб в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону під час розгляду справи суддя дотримався.
Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, як на докази його вини, в постанові суд послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії А3618 №4 від 13 січня 2026 року; відпускний квиток, згідно з яким ОСОБА_1 звільнений від військової служби за станом здоров`я з 09.12.2025 по 07.01.2026; пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; акто відмови від надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення від 13 січня 2026 року; інші докази, наявні в матеріалах справи.
З цими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.
Посилання апелянта на те, що протокол А3618 №4 складений через 6 днів після ніби-то вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки тільки після з`ясування всіх обставин у справі та встановлення причетності особи до вчиненого правопорушення уповноважена особа складає протокол, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.
За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали справи є належними та допустимими доказами у справі та вірно взяті до уваги судом в обґрунтування доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11КУпАП.
Щодо доводів апелянта, що в України особливий період розпочався 18.03.2014 року і триває по теперішній час і відповідальність за самовільне залишення частини або місця служби вчинене в умовах особливого періоду передбачена ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, то вони не є слушними, з огляду на таке.
Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 172-11 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, а також у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, які вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який діє по теперішній час.
Відповідно до Закону України №1932-ХІІ від 06.12.1991 року «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, всупереч доводам апелянта, апеляційний суд зазначає, що оскільки ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі з 09.12.2025 по 07.01.2026року, тобто самовільно залишив військову частину під час дії правового режиму воєнного стану, кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП виключається.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд зазначає, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11КУпАП.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.3 ст.172-11КУпАП.
Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обґрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга захисника – адвоката Леонтьєва О.В. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвокату Леонтьєву Олегу Валентиновичустрок апеляційного оскарження постанови судді Яворівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року. 
Постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року,якою ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – адвоката Леонтьєва Олега Валентиновича – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя  М.Ф.Романюк