СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/1592/26
пр. № 2/759/6357/26

04 березня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 30 вересня 1989 року між ними був укладений шлюб, від якого у них із відповідачем народилось двоє спільних дітей, які наразі є повнолітніми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 (дівоче прізвище - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначила, що спочатку сімейне життя із відповідачем складалось задовільно, однак з часом між ними почали виникати постійні непорозуміння та конфлікти, що призвело до поступового погіршення сімейних стосунків. Надалі подружні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство не велося. Приблизно у грудні 2014 року позивачка була вимушена змінити місце проживання та переїхати до міста Маріуполь Донецької області з місця її реєстрації, тоді як відповідач залишився проживати за місцем реєстрації у селі Радянське Тельманівського району Донецької області. 12 квітня 2022 року позивачка потрапила у російський полон, з якого була звільнена 30 квітня 2022 року, після чого переїхала на постійне місце проживання до міста Київ.
ОСОБА_1 вказала, що відповідач участі у її житті не бере, подружні відносини між ними повністю припинені, шлюбні обов`язки сторони не виконують, спільного побуту та сімейних зв`язків між ними немає. Переконана, що шлюб існує виключно формально, сім`я розпалась остаточно та безповоротно, а подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.
На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
03 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про усунення недоліків та відкриття провадження у справі, до якого долучила позовну заяву у новій редакції.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України
Позивач у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. 12 лютого 2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі у призначене судове засідання, не відкладаючи розгляд справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового слухання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, у судове засідання не з`явився, не повідомивши причини своєї неявки.
За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу за відсутності позивача та відповідача.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 30 вересня 1989 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, зареєстрований Михайлівською сільською радою Тельманівського району Донецької області, актовий запис №10, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 .
Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який наразі є повнолітнім.
Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка наразі є повнолітньою.
Відповідно до статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Позивач у поданому позові наголосила, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його намірів не має.
Відповідач своїм правом на подачу заперечень щодо позовних вимог не скористався.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. 
Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно з статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. 
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд доходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, однак позовна заява не містить вимоги про стягнення судових витрат із відповідача.
Відтак, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись: ст.ст. 105, 109, 110, 112-114 СК України, ст.ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 223, 247, 263-266, 274 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30 вересня 1989 року Михайлівською сільською радою Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 10 - розірвати.
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 04 березня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОРКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: Донецька обл., Тельманівський район, с. Радянське; місце проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 .

Суддя         Н.О.Горбенко