ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/14337/25  Номер провадження 22-ц/814/1070/26	Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря Дороженка Р.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Пушка Ігора Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2025 року по справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Пушка Ігора Олександровича про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пушко І.О. звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив скасувати забезпечення позову накладене ухвалою Октябрського райсуду м. Полтава від 12.04.1994 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання купівлі - продажу квартири у м. Полтава недійсною.
Вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 . 
Згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна йому стало відомо, що на його квартиру накладено арешт ухвалою б/н від 12.04.1994 Октябрським районним судом м. Полтави.
В подальшому, на підставі отриманих з обласного архіву ДНК відомостей він з`ясував, що арешт на квартиру накладено ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 12.04.1994 з метою забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання купівлі - продажу квартири у м. Полтава недійсною.
Зважаючи на порушення прав заявника щодо вільного розпорядження належного йому нерухомого майна та неможливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку, останній звернувся до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2025 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Пушка Ігора Олександровича відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд зазначив про відсутність доказів перебування спірного нерухомого майна у власності заявника.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Пушко І.О. оскаржив її в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.
Вказує, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.09.1996 ОСОБА_4 , як спадкоємець ОСОБА_2 , відчужила квартиру ОСОБА_1 , який посвідчено нотаріусом та затверджено у БТІ.
Окрім того, на день укладення договору Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачала вимог до бланків на укладення угод та після запуску Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, функції БТІ щодо реєстрації були передані державним реєстраторам, нотаріусам та ЦНАПАМ.
Отже, заявником надані належні докази права власності на спірну квартиру, а наявний арешт порушує його права як належного власника на вільне володіння своїм майном. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.04.1994 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , з метою попередження її відчуження громадянином ОСОБА_3 , який має свідоцтво про право власності на цю квартиру у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу квартири.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.1994 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений Першою полтавською державною нотаріальною конторою 21 грудня 1993 року за реєстровим №5-5909 визнано недійсним. Рішення набрало законної сили 04.07.1994.
Заходи забезпечення позову не скасовано.
02.10.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.04.1994. 

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив про відсутність в заявника доказів на підтвердження його права власності на вказану квартиру, а також вказав, що останній не являється учасником процесу, який наділений правом ініціювати в суді питання про скасування заходів забезпечення позову. 

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Відповідно до ч. 1ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Судом вірно встановлено, що заявник на час розгляду спрапи її учасником не являвся. 
Разом з цим, при зверненні до суду через більше ніж тридцять років після завершення розгляду справи, заявником ОСОБА_1 не було надано доказів належності йому обтяженого ухвалою суду нерухомого майна на праві власності.
З метою з`ясування належності майна заявнику, судом було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно відповіді з якого за №1899296, інформацію не було знайдено.
Посилання апелянта на наявність договору купівлі-продажу від 05.09.1996, яким ОСОБА_4 відчужила ОСОБА_1 квартиру, а отже він має право на зняття арешту як власник майна не беруться колегією суддів до уваги, оскільки майно набуте у власність до 2013 року то вся інформація щодо нього підлягає обов`язковому внесенню до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, доказів чого заявником надано не було.
Таким чином, сам по собі укладений в 1996 році договір купівлі-продажу квартири на даний час не може розглядатись як безумовний правоустановчий документ, при відсутності інформації про власника у вказаному Державному реєстрі. 
Крім того, сама по собі квартира як об`єкт нерухомого майна за цей час, що минув з 1996 року могла бути відчужена іншим особам, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку у про недоведеність заявником права на захист своїх інтересів як власника квартири у спосіб ініціювання в суді питання про скасування ухвали про забезпечення позову.
За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Пушка Ігора Олександровича залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Полтави від 16 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.
Повний текст постанови суду виготовлено 06 квітня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна Ю.В. Дряниця Л.І. Пилипчук