ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/11073/24
Номер провадження 22-ц/818/466/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року в складі судді Паляничко Д.Г. по справі № 644/11073/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 754643804 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV379JD, який ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «так», що є підтвердженням підписання договору.
24 червня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15 300,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 .
Проте, відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості.
На підставі договорів факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (з урахуванням додаткових угод до нього, якими продовжено строк договору до 31 грудня 2024 року), № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (з урахуванням додаткових угод, якими продовжено строк його дії до 30 грудня 2024 року), а також № 28/10/24/У від 28 жовтня 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 754643804 перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». 
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №28/10/24/У від 28 жовтня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 50 301,80 грн, з яких 15 300,00 грн - заборгованість за кредитом, 35 001,80 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 754643804 від 24 червня 2021 року у розмірі 50 301,80 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
19 лютого 2025 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року укладений після укладення договорів факторингу від 28 листопада 2018 року та 05 серпня 2020 року, тоді як відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договорів факторингу не було. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які обґрунтовують заявлену ним суму заборгованості, а з розрахунків вбачається погашення заборгованості.
20 лютого 2025 року від відповідача через систему «Електронний суд» надійшла заява про застосування строку позовної давності.
25 лютого 2025 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій він вказав, що за договорами факторингу під правом вимоги розуміються, в тому числі, права вимоги, які виникнуть в майбутньому, а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору. Перехід прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами реєстрів боржників. Отже, в ході факторингового ланцюгу право вимоги перейшло до позивача. Відповідач здійснював оплату частково, але лише у розмірі 3340,00 грн на погашення відсотків. Факт отримання та користування грошовими коштами відповідно до умов договору відповідач не заперечує. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року позовну заяву ТОВ «Юніт Капітал» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 754643804 від 24 червня 2021 року у сумі 50 301,80 грн, судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача як нового кредитора; строк позовної давності не пропущений.
На вказане судове рішення через систему «Електронний суд» 14 липня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що до позивача не перейшло право вимоги, оскільки в межах строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод. Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від Клієнта до Фактора. Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу. Судом не враховано практику Верховного Суду щодо переходу прав вимоги. Згідно розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ним сплачено процентів на суму 19 339,20 грн. Згідно розрахунку ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості станом на 31 липня 2023 року немає. У виписці ТОВ «Юніт Капітал» з особового рахунка за кредитним договором №754643804 зазначено, що сальдо (дебет і кредит) на початок періоду відсутнє, проте обороти за період по дебіту становлять в загальній сумі 50 301,80 грн і сальдо на кінець періоду по дебету становить 15 300,00 грн - прострочене тіло, 35 001,80 грн - прострочені відсотки. Крім цього, строк кредитування становить 27 днів, таким чином дія кредитного договору закінчилася 21 липня 2021 року, і договір не пролонгувався.
22 вересня 2025 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що нарахування заборгованості здійснено у відповідності до умов кредитного договору. Відповідач на дату закінчення 27-денного строку кредиту і на цей час не сплатив заборгованість за кредитом, а отже, строк кредиту продовжено у порядку та на умовах, визначеного пунктом 1.12.1. договору (автопролонгація на 90 календарних днів). Підписавши договір, позичальник погодився на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі й щодо автопролонгації строку кредитування на 90 днів. У період з 24 червня 2021 року по 21 липня 2021 року нарахування здійснювались за дисконтною процентною ставкою, тобто: 15 300,00 грн (тіло Кредиту)*1,43/100 = 218,79 грн в день (пункт 1.9.1. договору). ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснював часткові платежі у загальному розмірі 3 340,00 грн. У подальшому, оскільки відповідач борг не погасив, відбулось перерахування відповідно до п.1.9.3. та нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за базовою процентною ставкою з 22 липня 2021 року по 25 серпня 2021 року, тобто: 15 300,00 грн (тіло Кредиту)*2,30/100 = 351,90 грн в день (пункт 1.12.2. договору). 25 серпня 2021 року право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», і нарахування за користування грошовими коштами продовжились за процентною ставкою 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним до 18 жовтня 2021 року включно, що відповідає умовам договору. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Наголосив на наявності доказів переходу до нього права вимоги за договорами факторингу. Відсутність доказів на підтвердження оплати за договором факторингу не спростовує факт набуття ним права вимоги за кредитним договором, так як моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог. Відповідач посилається на нерелевантну судову практику.
27 січня 2026 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, в яких він посилався на висновки, зроблені у постанові Верховного Суду від 07 січня 2026 року в аналогічній справі № 727/2790/25 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 754643804 в електронній формі, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 15 300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Пунктами 1.3, 1.7, 1.8 договору встановлено, що кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 15300,00 грн одразу після укладення договору.
Кредитна лінія надається строком на 27 днів від дати отримання кредиту позичальником, (далі - «Дисконтний період»).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідно до п.1.9. за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 521,95 (п`ятсот двадцять одна цілих дев`яносто п`ять сотих) процентів річних, що становить 1,43 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;
1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 523,40 (п`ятсот двадцять три цілих чотири десятих) процентів річних, що становить 1,43 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
1.9.3. У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати Сторінка 4 із 8 надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.
Пунктом 1.11 договору передбачено, що основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.
Згідно пункту 1.12. сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 4.3. договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Як вбачається з пункту 4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Кредитний договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора MNV379JD, відправленого о 13:11:55 год. 24 червня 2021 року, введеного о 13:14:14 год. 24 червня 2021 року.
З паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 754643804 від 24 червня 2021 року вбачається, що тип кредиту - кредитна лінія на суму 100 - 22 000,00 грн. Строк кредитування - 1-30 днів з можливістю продовження строку. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі. Спосіб та строк надання кредиту - цілодобово (24/7) шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів. Процентна ставка, процентів річних: дисконтна 3,65%-620,5%, індивідуальна 310,25% - 620,5%, базова 620,5%; тип процентної ставки - фіксована. Реальна річна процентна ставка, процентів річних - 649%. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 30 червня 2021 року.
На підтвердження перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов вказаного кредитного договору на картку № НОМЕР_2, вказану у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 24 червня 2021 року, грошових коштів у розмірі 15 300,00 грн, надано копію платіжного доручення № cefecc0c-2db5-4373-a973-93f9d51702fa від 24 червня 2021 рокута довідку № 09/2024 АТ КБ «ПриватБанк» від 04 вересня 2024 року щодо підтвердження успішних платежів на картки клієнтів.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір) пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги.
Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
Відповідно до додаткових угод №19, № 26, № 27, № 31, № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2019 року, від 31 грудня 2020 року, від 31 грудня 2021 року, від 31 грудня 2022 року, від 31 грудня 2023 року, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сторони виклали договір у новій редакції, а також домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2020 року, в подальшому до 31 грудня 2021 року, а потім до 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2023 року, 31 грудня 2024 року.
Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 25 серпня 2021 року на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 1536 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року, загальна заборгованість 31 299,20 грн, з яких тіло кредиту 15 300,00 грн, проценти - 15 999,20 грн.
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 754643804 від 24 червня 2021 року в розмірі 31 299,20 грн, з яких тіло кредиту 15 300,00 грн, проценти - 15 999,20 грн. На погашення боргу сплачено: 24 липня 2021 року 2555,00 грн, 01 серпня 2021 року 75,00 грн, 09 серпня 2021 року 635,00 грн, 17 серпня 2021 року 75,00 грн, а всього 3340,00 грн, які зараховані на погашення процентів. 
Відступлення 25 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитним договором № 754643804 від 24 червня 2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , згідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року також підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 754643804/ФК від 28 жовтня 2024 року. 
Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 2.1. Договору).
Відповідно до додаткових угод № 2, № 3 від 03 серпня 2021 року та від 30 грудня 2022 року до договору факторингу № 05/0820-01 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року, а потім до 30 грудня 2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», за № 4899 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року, загальна заборгованість 50 301,80 грн, з яких тіло кредиту 15 300,00 грн, проценти - 35 001,80 грн.
01 серпня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року та договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року 2 586 694,30 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4484.
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс», станом на 31 липня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 754643804 від 24 червня 2021 року в розмірі 50 301,80 грн, з яких тіло кредиту 15 300,00 грн, проценти - 35 001,80 грн.
Згідно договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Перелік боржників зазначено в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком №1 (п. 1.1 Договору).
Відповідно до реєстру боржників від 28 жовтня 2024 року до договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за № 579 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року, загальна заборгованість 50 301,80 грн, з яких тіло кредиту - 15 300,00 грн, проценти - 35 001,80 грн. Також 28 жовтня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28/10/24-У.
За вказаним договором ТОВ «Юніт Капітал» сплачено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 300 000,00 грн, 80 000,00 грн та 28 632,78 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 30 і 31 жовтня 2024 року та 04 лютого 2025 року № № 111, 115, 244.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору № 754643804, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Факт укладення договору і отримання кредитних коштів відповідач не заперечує.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо переходу до позивача права вимоги за кредитним договором і відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині, виходячи з такого.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У справі, що розглядається, позивачем зазначено, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».
Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, пунктом 2.1 якого передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
Додатковими угодами до договору факторингу №28/1118-01, укладеними між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», продовжено строк дії договору загалом до 31 грудня 2024 року.
Отже, строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року був неодноразово продовжений, та договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від 24 червня 2021 року був укладений в межах строку його дії.
Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 25 серпня 2021 року на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за № 1536 значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року, загальна заборгованість 31 299,20 грн.
Таким чином, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 25 серпня 2021 року відповідно до підписаного сторонами реєстру прав вимоги № 148, та договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року на момент переходу права вимоги був чинним.
Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, строк дії якого додатковими угодами продовжено загалом до 30 грудня 2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до вказаного договору факторингу серед боржників за № 4899 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року, загальна заборгованість 50 301,80 грн.
У подальшому між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 28 жовтня 2024 року до вказаного договору факторингу за № 579 значиться ОСОБА_1 , кредитний договір № 754643804 від 24 червня 2021 року, загальна заборгованість 50 301,80 грн.
При цьому, умовами договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та наступних договорів факторингу не було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами.
Колегія суддів звертає увагу, що умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги, та не пов`язано перехід з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк.
Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу та реєстрів прав вимоги, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 24 червня 2021 року № 754643804, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі № 727/2790/25 у подібному спорі за позовом ТОВ «ФК «ЕЙС».
Висновки Верховного Суду, викладені у постановах, на які ОСОБА_1 посилався в апеляційній скарзі, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки у вказаних справах встановлені інші фактичні обставини.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» надало виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 754643804 згідно якої заборгованість ОСОБА_1 складає 50 301,80 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 15 300,00 грн, заборгованість за процентами 35 001,80 грн.
Як вбачається з розрахунків заборгованості, що містяться у матеріалах справи, позичальнику ОСОБА_1 нараховувались відсотки за користування кредитом: з 24 червня 2021 року по 21 липня 2021 року у розмірі по 218,79 грн на день (1,43%), а у подальшому до 18 жовтня 2021 року - у розмірі по 351,90 грн на день (2,3%). Отже, проценти нараховані у межах строку, передбаченого договором, а саме з 24 червня 2021 року по 18 жовтня 2021 року, тобто 117 днів, з розрахунку 27 днів дисконтного періоду + продовження строку кредитування на 90 днів, за процентними ставками, визначеними умовами договору (1,43% та 2,3%).
Посилання ОСОБА_1 на те, що строк кредитування складав лише 27 днів, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються умовами кредитного договору, який передбачає, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду (27 днів) має наслідком продовження загального строку дії договору, і зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п. 1.12.1 договору).
Даних про те, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять.
Доводи ОСОБА_1 щодо того, що з наданих позивачем розрахунків вбачається, що ним повністю погашено заборгованість, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, з висновками якого колегія суддів погоджується. З розрахунків заборгованості вбачається, що на погашення платежів ОСОБА_1 сплачено лише 3 340,00 грн, які товариством враховані.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 50 301,80 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування, а також підтверджено перехід до ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до відповідача, що є підставою для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині стягнення з нього витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, тож у цій частині апеляційний суд не вбачає підстав для перегляду і скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 12 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук