Справа № 752/2439/26 
Провадження №: 1-кп/752/1688/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.2026 року	м. Київ	

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12024100010002013 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, має середню освіту, працює комплектувальником в «КБФ», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченої ОСОБА_3 , 
представника потерпілого ОСОБА_5 в режимі ВКЗ,

встановив:
ОСОБА_3 29.06.2024 року у ранню пору доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, будучи біологічною матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи разом із останнім у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст.51 Конституції України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, ст. 18 Конвенції про права дитини, залишила ОСОБА_6 без належного нагляду в одній із кімнат квартири, тоді як сама разом із своїм знайомим ОСОБА_7 перейшла до кухні, де вживала наркотичну речовину, внаслідок чого перебувала у стані наркотичного сп`яніння, що істотно знижувало її здатність належним чином контролювати дії дитини та своєчасно реагувати на небезпечні ситуації.
Після чого, внаслідок злісного невиконання ОСОБА_3 обов`язків по догляду за своєю дитиною, малолітній ОСОБА_6 , залишений без нагляду дорослих, знайшов на підлозі пігулку невстановленого походження та вжив її, що призвело до гострої токсичної дії невстановленої речовини та виникнення небезпечного для здоров`я стану, який потребував невідкладного медичного втручання. 
Того ж дня, 29.06.2024 року, ОСОБА_6 було госпіталізовано до КНП «КМДКЛ № 2», де останньому встановлено діагноз «Токсична дія неуточненої речовини, оглушення, аномальні мимовільні рухи», що свідчить про заподіяння останньому тяжких наслідків, а саме розладу здоров`я малолітньої дитини та настання реальної загрози її життю. 
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст. 166 КК України, а саме злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки. 
Допитана в суді обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю. Показала, що з 20.06.2024 року разом з сином ОСОБА_6 перебувала у свого знайомого ОСОБА_8 з метою святкування свого дня народження. Вказала, що в той день з ОСОБА_7 з самого ранку готувала сніданок та вживала алкоголь і наркотики на кухні, а ОСОБА_6 був в іншій кімнаті сам: дивився мультики та їв печиво з цукерками. Кожні 30 хвилин перевіряла сина. Вказала, що потім зайшла до кімнати, де був ОСОБА_6 , та побачила, що з ним щось не так, в нього виникла блювота, після чого викликала швидку і поліцію. Знає, що в той день її син знайшов десь таблетку і вжив її, але так і не сказав, де саме її взяв. До реанімації її не пускали та повідомили, що син перебував у наркотичному сп`янінні. В перший день ОСОБА_6 був у реанімації, потім його перевели в палату. В лікарні побули два дні, після чого їх відпустили додому. Зазначила, що з моменту злочину її син перебував весь час з нею і тільки нещодавно його вилучили. Також зазначила, що її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за невиконання батьківських обов`язків, оскільки вона була в стані алкогольного сп`яніння. Вказала, що вживала алкоголь, будучи з коляскою, у зв`язку з чим, сусіди іноді викликали поліцію. Повідомила, що є матір`ю одиначкою, батько сина участі у вихованні не приймає. Вказала, що працює, а її мати, що проживає поруч в сусідньому під`їзді, допомагає їй. Зазначила, що вважає, що дитину вилучили через її поведінку, а також у зв`язку з тим, що в квартирі ремонт, був брудний посуд і загалом було брудно. Зазначила, що наразі проходить курс для батьків, що організований соціальною службою. Курс від наркотичної залежності ще не розпочала, але наркотичні речовини наразі не вживає. Вживає тільки алкоголь вдома, але не так як раніше, оскільки немає на це коштів. Вказала, що зареєструвала сина, заключила декларацію з лікарем-педіатром, планує віддати дитину до школи, обіцяє виправитись, бо любить свою дитину. Також зазначила, що висновки для себе зробила, кається у вчиненому, стала на шях виправлення та змінила своє коло спілкування. 
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованому їй органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю. 
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, молодого віку, працює не офіцйно, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини і щире каяття у вчиненому, яке проявилось у рішенні більше не вчиняти кримінальні правопорушення, у осуді вчиненого, зміні способу життя, а також становленні на шлях виправлення, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також суд при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченій враховує, що відповідно до досудової доповіді Святошинського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_3 виконала рекомендації соціальної служби, а саме: зареєструвала малолітнього сина та заключила декларацію з лікарем-педіатром. З досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як середній і виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 76 КК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ст. 166 КК України.
Крім того, враховуючи дані про особу обвинуваченої, зокрема, її молодий вік, те, що вона раніше не судима, те що вона має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, міцні соціальні зв"язки, дані досудової доповіді, відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме, те, що остання зробила висновки, усвідомила протиправність вчиненого, частково виконала рекомендації соціальної служби та стала на шлях виправлення, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію прокурора та представника поетрпілого в судових дебатах , які вважали за можливе звільнити останню від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення  ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків і злочинів.
Долю процесуальних витрат та речових доказів (канабіс та бойового патрон) суд не вирішує, оскільки вказані предмети, зокрема, факт їх зберігання, придбання тощо, виходять за межі обвинувачення ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 
працевлаштуватися. 
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1