ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20548/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. (суддя Боженко Н.В.) в адміністративній справі №160/20548/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «КАРЛСБЕРГ УКРАЇНА» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 28.05.2025 №0003310402, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 388773,75 грн.
В обґрунтування позовної вимоги вказувалось на те, що податковий кредит був сформований позивачем за податковою декларацією з ПДВ за лютий 2025 року на підставі податкової накладної №20 від 30.11.2022, реєстрація якої була протиправно зупинена контролюючим органом. Після набрання законної сили судовим рішенням у справі №380/11494/23 контролюючий орган здійснив реєстрацію цієї накладної, після чого у позивача виникло право на формування податкового кредиту у строк, встановлений п. 1986 ст. 198 ПК України, що і було ним здійснено. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що за результатом камеральної перевірки встановлено заниження податку на додану вартість за перевіряє мий період, яке відбулось внаслідок віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковою накладною, за якою втрачено право на формування податкового кредиту. Рішенням Львівського окружного адміністративним суду по справі № 380/11494/23 дата реєстрації податкової накладної в ЄРПН встановлена 14.12.2022, дата набрання рішення законної сили після перегляду справи в апеляційному порядку – 17.01.2024. З дати зупинення реєстрації податкової накладної (14.12.2022) до дати набрання рішення суду законної сили (17.01.2024) складає 399 днів. Отже, на переконання скаржника, 365 день з дати виписки податкової накладної (30.11.2022) (з урахуванням 399 днів на переривання термінів відповідно до абзацу сьомого пункту 198.6 статті 198 ПКУ) припадає на 01.01.2025, останній звітний період включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість – січень 2025 року. Суд першої інстанції помилково вважає, що завершення 365 днів з дня виписки зупиненої до реєстрації податкової накладної припадає на лютий 2025 року.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що рішення суду у справі №380/11494/23 було виконано Державною податковою службою України із затримкою, а саме – реєстрація податкової накладної здійснена тільки 29.02.2024. Тільки після її реєстрації позивач отримав можливість сформувати податковий кредит у декларації за лютий 2025 року.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
Згідно Акту перевірки від 18.04.2025 року №251/32-00-04-04-02-06-00377511, складеного відповідачем, позивач безпідставно сформував податковий кредит в лютому 2025 року на суму 311019,00 грн, оскільки відповідна податкова накладна подана після спливу 365 календарних днів з дати її складення. Контрагент позивача ТОВ «КРАФТ ІННОВЕЙШН» склав податкову накладну від 30.11.2022 №20 на суму ПДВ 311018,96 грн на користь позивача як покупця. Саме по цій накладні позивачем в лютому 2025 року сформовано податковий кредит, який відповідач не визнав. Податкова накладна подана на реєстрацію 14.12.2022, в цей же день реєстрацію зупинено, а рішенням контролюючого органу від 23.03.2023 відмовлено в реєстрації податкової накладної. Згідно даних ЄРПН дата реєстрації податкової накладної в ЄРПН за рішенням суду – 14.12.2022. 28 травня 2025 року на підставі Акту перевірки відповідач склав щодо позивача ППР №0003310402, яким збільшив позивачу податкове зобов`язання з ПДВ на суму 311019,00 грн та застосував штрафну санкцію у розмірі 77754,75 грн. 
Вважаючи дане ППР протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки включення до податкового кредиту суми ПДВ на наступний період можливе на підставі зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної. Відтак, позивач сформував податковий кредит в межах 365-денного строку, встановленого абз. 4 п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Податковим кодексом України.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. 
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. 
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Спірним у справі є питання про те, з якого моменту позивач отримав право на включення до податкового кредиту сум ПДВ по податковій накладній № 20, а саме – з моменту набрання законної сили рішенням суду, яким визнано протиправним її зупинення, чи з моменту її реєстрації. 
Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що виключно зареєстрована податкова накладна є підставою для включення ПДВ до декларації і формування податкового кредиту. 
Скаржник/відповідач посилається на лист Міністерства фінансів України (без зазначення його реквізитів), не надавши останній ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі доводи, зазначивши, що листи не є нормативно-правовими актами, тому не можуть звужувати кола прав платника-податків.
Суд першої інстанції становив, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 року у справі №380/11494/23, яким було зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 20 від 30.11.2022 в Єдиному реєстрі податкових накладних, що складена ТОВ "КРАФТ ІННОВЕЙШН", датою її подання на реєстрацію, набрало законної сили 17.01.2024. Однак, фактична реєстрація цієї податкової накладної була здійснена 29.02.2024. Період зупинення реєстрації податкової накладної не підлягає включенню у строк 365 днів. 
Суд також навів наступний розрахунок перебігу 365 денного строку: дата складення спірної податкової накладної -30.11.2022, дата зупинення реєстрації спірної податкової накладної -14.12.2022, дата набрання законної сили рішенням суду про зобов`язання реєстрації відповідної накладної - 14.01.2024, дата реєстрації такої накладної в ЄРПН – 29.02.2024. Завершення строку в 365 днів припадає на лютий 2025 року, а не на січень 2025 року, як стверджував відповідач. З цих підстав суд визнав законним заявлення позивачем податкового кредиту в податковій декларації саме за лютий 2025 року і, відповідно, - протиправним спірне податкове повідомлення-рішення. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 р. в адміністративній справі №160/20548/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 10 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш