ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25429/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 09.01.2026р. у справі № 160/25429/25	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:    про:	Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025р. ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федорчук К.Ю., за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 05.09.2025р. /а.с.1-3/.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.09.2025р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/25429/25 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін / а.с.23-24/.
Представник позивача, посилаючись у адміністративному позові на те, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачці у внесення змін до актового запису про народження, мотивуючи своє рішення відсутністю можливості перевірки відомостей через недоступність архівних книг. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки право на національну ідентичність охоплюється гарантіями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказує, що навіть за відсутності доступу до паперових книг, є належні та допустимі докази для внесення змін до актового запису, тому просив суд: -визнати протиправною бездіяльність Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що виражається у невнесенні змін до актового запису про її народження; -зобов`язати Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області внести зміни до актового запису про народження, зазначивши національність її матері - ОСОБА_2 - як «єврейка», та відповідно змінити відомості про її національність зазначивши у актовому записі – ОСОБА_1 національність – «єврейка». 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2026р. у справі №160/25429/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено /а.с. 161-165/. 
Представник позивача, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, за якою судом апеляційної інстанції 30.01.2026р. відкрито апеляційне провадження і справу №160/25429/25 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 03.03.2026р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.
Представник позивача, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 09.01.2026р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Відповідно ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 25.05.1999р. 
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.07.1955р., «Кременской рай б/ЗАГС Ворошилов. Обл» вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження 20.07.1955 №238, в графі «батько» зазначено: ОСОБА_3 , в графі «національність» зазначено українець; в графі «мати» зазначено: ОСОБА_4 в графі «національність» зазначено єврейка.
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.06.1948р., «Кременской рай ЗАГС Ворошилов. обл» вбачається, що ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис в книзі записів актів громадянського стану про народження 16.05.1932 №179, в графі «батько» зазначено: ОСОБА_6 , в графі «національність» зазначено українець; в графі «мати» зазначено: ОСОБА_7 в графі «національність» зазначено єврейка
28.08.2025р. позивач звернулась до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, у якій просила внести зміни до актового запису №238 від 20.07.1955 та до актового запису №179 від 16.05.1932, складених Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганської області, а саме, у графі «національність» внести запис – «єврейка».
У заяві щодо причини внесення змін до актового запису вказано: «необхідність відображення фактичної національності відповідно до документів родичів, що підтверджують походження як особи єврейської національності».
Листом від 06.09.2025 №2288/31.30-26 Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив позивача про те, що в актовому записі про народження національність дітей не зазначалась, у 1972 році бланки актових записів містили лише національність батьків дитини, на час складення актового запису про народження у 1932 році національність дитини також не було зазначено. У роки СРСР з моменту народження людини дані про її етнічну (в кровному, тобто - біологічному расовому сенсі) належність заносились в його персональні дані - актові записи, складені органами реєстрації актів цивільного стану і далі - в «картку персонального обліку» МВС - на основі «національності його батьків». По досягненню громадянином СРСР віку 16 років йому видавався паспорт, куди вносилась «національність». В разі, коли «національність» батька і матері відрізнялись, паспортні органи МВС робили вибір, як правило на користь національності батька. Починаючи з 1975 року (паспортна реформа СРСР) громадянин сам мав право обирати між національністю батька та матері. Але цей вибір , відповідно до «Закону про паспорти СРСР», він мав робити тільки один раз - при отриманні ним першого громадянського паспорта СРСР, тобто при досягненні «повноліття» в 16 років. У період 02.01.1992 по 27.01.1999 діяв Указ Президента України від 31.12.1991 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого «Національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків». Згідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 за №96/5, не передбачено порядок зміни та встановлення факту національності відділами державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, заява від 28.08.2025 щодо внесення змін до актового запису про народження №238 від 16.05.1932р., складений Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганської області, змінити у графі «національність» внести запис «єврейка» не може бути виконана.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення змін до актового запису про її народження, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.
Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану та відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VI від 01.07.2010 (далі - Закон №2398-VI).
Відповідно до ст.2 Закону №2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.
Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
Частиною 1 ст.6 Закону №2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (частина четверта статті 6 цього Закону).
За змістом положень ч. 1-3 ст.9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках.
Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню.
Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Відповідно до положень ч. 1-4 ст.13 Закону №2398-VI державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.
Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.
У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває.
Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.
Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.
Поряд з цим, приписами ч.1 ст. 22 Закону №2398-VI передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Згідно з ч.2 ст.22 Закону №2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.
Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану (частина шоста статті 22 Закону №2398-VI).
Відповідно до ч.5 ст.9 Закону №2398-VI правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.
Відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі – Правила № 96/5) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.
Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа (пункт 2.1 розділу ІІ Правил).
В пункті 2.6 розділу ІІ Правил № 96/5 передбачено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому (пункт 2.7 розділу ІІ Правил № 96/5).
Згідно з пунктом 2.12 Правил №96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану передбачені в пункті 2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.
Так, відповідно до підпункту 2.13.1 пункту 2.13 розділу ІІ Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Підпунктом 2.15.9 пункту 2.15 Правил встановлено, що висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).
Отже, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 28.08.2025, в якому просила внести зміни до актових записів про народження №238 від 20.07.1955 та №179 від 16.05.1932, а саме: в графі «національність» ОСОБА_1 та ОСОБА_7 внести запис – «єврейка».
Враховуючи, що , актовий запис про народження не містить графи щодо національності дитини, а тому вимоги позивача про внесення змін до відомостей про національність в актовому записі про народження ОСОБА_1 – «єврейка» та ОСОБА_7 – «єврейка» є безпідставними, оскільки інформація про національність дитини в актовому записі про народження не передбачено, що виключає внесення таких змін.
Враховуючи наведене та виходячи з обставин справи, підтверджених наявними у ній доказами, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач відмовляючи у внесенні змін до актових записів про народження ОСОБА_1 та про народження ОСОБА_7 , діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що правових підстав для внесення змін до актового запису про народження позивача та її мати у відповідача не було.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 09.01.2026р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2026р. у справі №160/25429/25– залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанова виготовлена та підписана – 19.03.2026р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова