Справа №: 343/439/26 
Провадження №: 3/343/131/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Монташевич С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від відділення поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано - Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , яка має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючої, притягувалась до адміністративної відповідальності 02.02.2026 за ч. 1 ст. 184 КУпАП,
за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Обставини, які встановив суд під час розгляду справи:
ОСОБА_1 , будучи матір`ю малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей.
Правопорушення вчинила за таких обставин.
ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки в період із 03.02.2026 до 16.02.2026 не проживала з ними та не спілкувалася в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклувалася про них та не забезпечувала, чим порушила вимоги ст. 150 СК України.
ІІ. Позиція особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:
в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, визнала частково. Вказала, що її чоловік вигнав із квартири, з дітьми дозволяв спілкуватися тільки на вулиці, а, оскільки там було холодно, вони не хотіли виходити до неї. На даний час вона проживає у кімнаті, яку орендує з іншою жінкою. Проте відновила спілкування з дітьми, щодня до них телефонує. Зустрічає їх біля школи. Матеріально ж запезпечувти дітей не має змоги. Але, коли має підробіток, дає їм кошти. Також її сестра передає для дітей одяг та ліки. Вона ж допомогала мамі на дачі, взамін остання давала їй продукти харчування для дітей. Натомість чоловік заблокував телефон, тому поцікавитись у нього справами дітей не має можливості, останній погрожує їй, в тому числі позбавленням батьківських прав, забороняє дітям спілкуватись з нею.
ІІI. Досліджені в судовому засіданні письмові докази:
крім часткового визнання вини ОСОБА_1 , її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, доведена такими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 737106 від 20.02.2026, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, яке ставиться у провину ОСОБА_1 . Зі змістом протоколу остання ознайомилася та отримала його копію, що засвідчила власними підписами. У поясненнях зазначила, що обіцяє належним чином виконувати батьківські обов`язки (а.с. 1). Суд звертає увагу, що в протоколі зазначено, що періодом невиконання обов`язків щодо забезпечення належних умов життя, виховання та навчання дітей є період із 28.11.2025 до 16.02.2026, проте за невиконання обов`язків з 28.11.2025 до 09.01.2026 ОСОБА_1 вже понесла адміністративну відповідальність, на що вказує постанова Долинського районного суду Івано-Франкіської області від 02.02.2026. Зважаючи, що у провину ОСОБА_1 ставиться повторне вчинення адміністративного правопорушення, суд дає оцінку періоду невиконання нею обов`язків з 03.02.2026 до 16.02.2026;
- свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 09.06.2017 та серії НОМЕР_3 від 28.07.2012, згідно з якими матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записана ОСОБА_1 (а.с. 10, 11);
- заявами ОСОБА_4 від 20.01.2026 та від 13.02.2026, в яких останній зазначає, що ОСОБА_1 з 28.11.2025 покинула місце спільного проживання, де також проживають їхні малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 20.01.2026 її місце перебування невідоме, зв`язку з дітьми не підтримує, матеріально не забезпечує, про їхнє здоров`я та потреби не цікавиться. Участь матері у житті дітей має епізодичний характер, що не відповідає їх інтересам (а.с. 2, 3) 
- поясненнями ОСОБА_1 від 20.02.2026, в яких остання вказала, що, дійсно, з дітьми не проживає, оскільки вони розійшлись із чоловіком. Останній не йде з нею на контакт, як і діти не бажають з нею спілкуватися (а.с. 5);
- постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2026, яка набрала законної сили 12.02.2026, згідно із якою суд притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період із 28.11.2025 до 09.01.2026, та наклав стягнення у виді штрафу (а.с. 12-15).
ІV. Оцінка суду та норми права, які застосував суд:
оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допиту свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 1 статті 184 КУпАП встановлена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Як визначено ч. 2 ст. 184 КУпАП, ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.
Більш детальний аналіз поняттю ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків наведено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.07.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», в якому вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Оскільки ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме в період із 03.02.2026 до 16.02.2026 не проживала з ними та не спілкувалася в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не піклувалася про них та не забезпечувала, чим порушила вимоги ст. 150 СК України, тому її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП.
При цьому суд враховує обставини, про які повідомила ОСОБА_1 , а саме, що вона змушена була залишити житло у зв`язку з протиправними діями чоловіка, який вигнав її з квартири та перешкоджав у спілкуванні з дітьми. Остання не зверталася до правоохоронних органів з даного приводу, тому докази такого відсутні, однак працівники поліції не перевірили дані обставини під час складення протоколу, не опитали дітей, не зібрали характеризуючих документів та не встановили причини, які послужили вчиненню адміністративного правопорушення, поставленого у провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Натомість і ОСОБА_1 не надала жодного доказу, який би свідчив, що нею вживались заходи з метою участі у виховання та утриманні дітей. При цьому суд позбавлений права збирати будь-які докази самостійно.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.
Враховуючи характер та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд уважає за доцільне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП.
V. Вирішення питання судового збору:
відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 40-1, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одну тисячу сімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня отримання постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: С.М.Монташевич