ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/355/25  Провадження № 2-а/636/6/26	

Дата 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року        м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, третя особа: інспектор Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Красильніков Валентин Андрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3698895,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, третя особа: інспектор Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Красильніков В.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3698895.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.01.2025 року на адресу позивача надійшло поштове відправлення № 6350401341598, в якому знаходилася постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3698895 від 20.12.2024, що підтверджується копією поштового конверту з номером поштового відправлення, та трекінгом. Згідно зазначеної постанови 20.12.2024 року о 19:23:38 інспектором Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Красильніковим В.А. за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. Проте ОСОБА_1 20.12.2024 за кермом автомобіля ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_1 , або якогось іншого автомобіля, не перебував,  і у м. Чугуєві по вул. Гвардійській, 37 та не рухався. Інспектор Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Красильніков В.В. фізично не міг зупинити автомобіль ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_1 20.12.2024 в 19:18:41 у м. Чугуєві по вул. Гвардійській, 37, бо вказаний автомобіль знаходився за місцем проживання ОСОБА_1 . У зв`язку з чим просить суд скасувати вказану постанову, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити, та стягнути з Головного управління Національної поліції у Харківській області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.01.2025 року, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05.03.2025 року замінено неналежного відповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України (яке є структурним підрозділом ГУНП в Харківській області) на належного відповідача - Головне Управління Національної поліції в Харківській області.
10.07.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області Коваленко А.Г. поданий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що 20 грудня 2024 року о 19 годині 23 хвилини за адресою: вулиця Гвардійська, 37, у місті Чугуїв Харківської області інспектором Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Красильниковим В.А. було розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , який керував т.з. ВАЗ 212140 з д.н.з. НОМЕР_2 ,  та на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс. Зазначені дії були кваліфіковані як порушення вимог пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, поліцейським було прийнято рішення про застосування до останнього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. Згідно ст. 252 КУпАП та п. 10 "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з матеріалами справи позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив небезпечний маневр — обгін іншого транспортного засобу, який рухався у попутному напрямку з правого боку, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля потерпілого. Після зіткнення позивач залишив транспортний засіб, вибіг з автомобіля та сховався у дворі чужого приватного домоволодіння, не вживши жодних дій для фіксації обставин ДТП, виклику поліції чи надання допомоги. Такі дії свідчать про намір уникнути відповідальності. Зі слів потерпілого, коли той підійшов до автомобіля позивача після зіткнення, зсередини було чітко відчутно різкий запах алкоголю, що дало підстави припускати перебування водія у стані сп`яніння. Поліцейські встановили місце перебування водія, який певний час переховувався серед житлових будинків. Після виявлення позивач поводив себе неадекватно: на зауваження реагував агресивно, не міг чітко пояснити свої дії, мав явні зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння. У подальшому на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Також надано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських. У зв`язку з наведеним, представник відповідача Коваленко А.Г. просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю такого, справу розглядати без участі представника відповідача.
07.08.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Русанова Г.В. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що доданий до відзиву відеозапис не містить підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем й факту зупинки поліцейськими. Також посилався на пропущення відповідачем 15-ти денного строку для подання відзиву.
11.08.2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області Коваленко А.Г. подані додаткові пояснення, в яких зазначено, про те що процесуальні документи відповідачем були отримані лише 26.06.2025 року, а тому строк на подання відзиву не пропущено. 
Представник позивача адвокат Русанов Г.В. надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21.08.2025 року підготовче провадження закрито, і справу призначено до розгляду по суті.
Сторони та третя особа - інспектор Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Красильніков В.А. до судового засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи. 
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно до ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.
Статтею 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (частина перша статті 7 Закону України Про Національну поліцію).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Судом встановлено, що 20.12.2024 о 19:23 інспектором Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Красильниковим В.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії EHA № 3698895 від 20.12.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Зі змісту постанови вбачається, що підставою її винесення став установлений факт, що ОСОБА_1 20.12.2024 о 19:18 год. на вул. Гвардійська, 37 у м. Чугуєві керував автомобілем ВАЗ212140 д.н.з. НОМЕР_3  та не пред`явив посвідчення водія чим порушив п. 2.1 ПДР України. Також в постанові зазначено, що водієві було запропоновано отримати копію постанови, однак останній від підпису про отримання постанови відмовився.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних правовідносинах, суд перевіряє чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Диспозицією ч.1ст.126 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сертифіката "Зелена картка").
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати у особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Відповідно до п.п. «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., а саме: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка).
За змістом положень ст. ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Заявляючи позов, ОСОБА_1 заперечував факт того, що він 20.12.2024 року керував транспортним засобом ВАЗ 212140 з д.н.з. НОМЕР_2 , а відтак посилався на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП.
Перевіряючи доводи позову та заперечення відповідача, суд прийшов до висновку, що останнім не надано належних доказів про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений під час керування ним. 
Так, згідно відеозапису фіксування події вбачається, що запис розпочинається з моменту, коли співробітники поліції ведуть між собою та потерпілим діалог, стоять біля невідомого будинку, а ОСОБА_1 наполягає на тому, що він не був за кермом автомобіля.
Суд, дослідивши надані відповідачем до суду відеозаписи відеореєстраторів від 20.12.2024 року, прийшов до висновку, що ці відеозаписи достовірно не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в той день .
Так згідно ст.ст. 31,40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Вказане свідчить про надання такому доказу як відеозапис з нагрудної камери (відео регістратора) поліцейського ознак найважливішого доказу для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові  у графі №7 «До постанови додаються» взагалі нічого не зазначено.
Так відповідач стверджував, що даними відеозаписів підтверджено, що отриманих із портативних відеореєстраторів поліцейських, зафіксовано поведінку особи, що не відповідала обстановці, супроводжувалася фізичним впливом на працівників поліції та виражалася у непристойному ставленні до них. Таким чином, відповідач підтверджує той факт, що на момент зупинки за кермом транспортного засобу був ОСОБА_1 .
Між тим, суд дослідивши дані докази, переглянувши відеозаписи, приходить до висновку, що дані відеозаписи не місять достовірних даних, на які вказує відповідач, що свідчать про те, що 20.12.2024 року за кермом транспортного засобу ВАЗ 212140 з д.н.з. НОМЕР_2 перебував ОСОБА_1 .
Суд погоджується з доводами позивача про те, що на даних відеозаписах не зафіксовано рух транспортного засобу, а також неможливо встановити особу, яка керувала автомобілем.
Тому суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення матеріалами справи не підтверджена, так як без підтвердження факту керування транспортним засобом водієм, неможливе притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.126 КупАП за керування транспортним засобом без відповідних документів.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КУпАП позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Так оскаржувана постанова винесена інспектором 20.12.2024 року, позивач звернувся до суду 14.01.2025 року, постанова направлена позивачу засобами поштового зв`язку та отримана 07.01.2025 року, інших даних про вручення постанови ОСОБА_1 раніше, матеріали справи не містять, відтак позивачем строк звернення до суду не пропущений.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.1ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕНА № 3698895 від 20.12.2024 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 241, 243-246, 250, 257, 251, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, третя особа: інспектор Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Красильніков Валентин Андрійович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3698895- задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3698895 від 20.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (ЄДРПОУ 40108599) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення набирає законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження, а якщо його буде оскаржено в апеляційному порядку - з моменту проголошення судового рішення до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції України в Харківській області, ЄДРПОУ 40108599, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13.
Третя особа: інспектор Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенанта поліції Красильніков Валентин Андрійович, юридична адреса: 63503, Харківська область, Чугуївський район, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31А.

Суддя  І.В. Карімов