РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року 	справа № 580/2395/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Гаращенка В.В.,
за участю:
секретаря судового засідання: Галасун А.О.,
представника заявника: Щербини Н.І. – за посадою,
відповідача: Лисак С.В. – особисто,
представника відповідача: Плакущого С.В. – за ордером,
розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось до суду із заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 , фактичне місце здійснення діяльності: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 12.03.2026 відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання на 13 березня 2026 року о 10 год. 30 хв., що буде проводитись одноособово суддею Гаращенко В.В. у приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, 117.
В обґрунтування вимог заявник зазначає, що продавець відповідача ОСОБА_2 відмовилась допускати посадових осіб Головного управління ДПС у Черкаській області до проведення фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, тому позивачем застосовано умовний адміністративний арешт (всього рухомого та нерухомого) майна платника податків, який має бути підтверджений на підставі рішення адміністративного суду, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.
Представник відповідача подав відзив, обґрунтований тим, що у відповідача відсутні законодавчо передбачені підстави для проведення фактичної перевірки. Матеріали справи №580/2395/26 не містять доказів належного повідомлення фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про фактичну перевірку з 03 березня 2026 року, не містять інформації щодо доказів проведеної контрольної закупки та прийнятого рішення за наслідками такої закупки. Також представник вважає, що матеріали справи не містять належних доказів відмови ФОП ОСОБА_1 у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки.
За твердженням представника ФОП ОСОБА_1 , відповідно до картки руху документу позивач звернувся до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків 12.03.2026 о 11:56, тобто після спливу визначеного законом строку звернення. 
Наведені обставини на думку представника є підставою для відмови в задоволенні вимог заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.
Повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.
Листом ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026 доведено організувати та провести контрольно-перевірочні заходи стосовно суб`єкта господарювання, які отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі підакцизними товарами, мають найманих працівників, але у грудні 2025 року не нараховували заробітну плату.
Згідно доповідної записки заступника начальника управління-начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального управління контролю за підакцизними товарами №455/23-00-09-01-01 від 02.03.2026, враховуючи інформацію наведену в листі ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026, запропоновано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 .
Наказом Головного управління ДПС у Черкаській від 02.03.2026 №610-п «Про проведення фактичної перевірки» призначено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за місцем фактичного провадження діяльності, за адресою: АДРЕСА_2 , з 03.03.2026 року тривалістю десять діб. 
Перевірку призначено на підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями, ст. 72 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнової сировини, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. 
На підставі направлень на перевірку, виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області від 03.03.2026 №831/23-00-09-01-15, №830/23-00-09-01-15 працівниками Головного управління ДПС у Черкаській області, з метою проведення фактичної перевірки, 04.03.2026 здійснено вихід на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . 04 березня 2026 року за місцем фактичного провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведено контрольну закупку.
Продавцю ОСОБА_2 запропоновано отримати копію наказу від 02.03.2026 №610-п «Про проведення фактичної перевірки» та розписатись у направленнях на перевірку від 03.03.2026 №830/23-00-09-01-15, №831/23-00-09-01-15, однак остання відмовилась та повідомила про відмову у проведенні фактичної перевірки, про що посадовими особами податкового органу складено акт про відмову від допуску до проведення фактичної перевірки від 04.03.2026 №377/23-00-09-01-13. 
10 березня 2026 року за місцем фактичного провадження діяльності ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повторно проведено контрольну закупку, а саме: пачку сигарет «Passage». Продавець ОСОБА_2 провела розрахункову операцію та на прохання перевіряючих видала фіскальний чек від 10.03.2026 №0035907. ОСОБА_2 запропоновано отримати копію наказу від 02.03.2026 №610-п «Про проведення фактичної перевірки», та розписатись у направленнях на перевірку від 03.03.2026 №830/23-00-09-01-15, №831/23-00-09-01-15, однак остання відмовилась та повідомила про відмову у проведенні фактичної перевірки, про що посадовими особами податкового органу складено акт про відмову від допуску до проведення фактичної перевірки від 10.03.2026 №412/23-00-09-01-13. 
На звернення начальника управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Черкаській області №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026, рішенням начальника Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.03.2026 №14/23-00-09-01-10 застосовано умовний адміністративний арешт (всього рухомого та нерухомого) майна ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зі змісту рішення №568/23-00-09-01-01 від 11.03.2026 вбачається, що воно ухвалено о 10 год. 09 хв. 11 березня 2026 року.
З метою підтвердження обґрунтованості арешту майна, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи питання про дотримання відповідачем строку звернення із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням податкових та митних органів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.
В силу положень ч. 2 ст. 283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №580/2395/26 передана на розгляд судді Гаращенку В.В. Дата та час початку розподілу: 2026-03-12 09:55:48. Дата та час закінчення розподілу: 2026-03-12 09:56:24.
Отже, заявник дотримався строку звернення до суду, який становить 24 години з моменту виникнення обставин, що зумовлюють звернення з відповідною заявою.
Перевіряючи обґрунтованість заяви про підтвердження умовного адміністративного арешту майна платника податків, суд виходить наступного.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Оцінюючи підстави проведення перевірки позивача, суд виходить з того, що виключний перелік підстав для здійснення фактичної перевірки визначений п.80.2 ст.80 ПК України.
Одна з таких підстав, посилання на яку міститься у спірному наказі, визначена пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, якою встановлено, що у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
З цього приводу суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №520/12028/18 відповідно до яких законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу та/або отримання ним в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків (особою) вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального у разі проведення фактичної перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.
Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері можливих порушень, у якій контролюючий орган отримав інформацію. 
Дослідивши зміст листа ДПС України №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026 та доповідної записки №2159/7/9-00-09-04-02-07 від 30.01.2026, суд зазначає, що згідно відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за грудень 2025 року, поданого ФОП ОСОБА_1 02.01.2026, вбачається, що остання не нараховувала та не виплачувала у грудні 2025 року заробітну плату чотирьом з п`яти найманих за трудовим договором працівникам.
Наведена підстава є обґрунтованою для призначення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
Оцінюючи аргументи податкового органу щодо недопуску до проведення фактичної перевірки у якості підстави для застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, суд враховує, що відповідно до пункту 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.
Відповідно до положень пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Згідно положень підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до положень пунктів 94.4-94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. 
Згідно пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути застосовано якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Отже, однією з умов застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків є недопуск посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки, яка призначена на законних підставах. При цьому, недопуск до проведення перевірки може бути здійснено як безпосередньо суб`єктом господарювання, так і особою, яка фактично проводила розрахункові операції.
Зі змісту актів, складених перевіряючими 04.03.2026 та 10.03.2026 вбачається, що особою, яка не допустила їх до перевірки є продавець ОСОБА_2 . За даними про прийняття на роботу працівника від 16.01.2017, поданого відповідачем в електронному вигляді, ОСОБА_2 прийнята на роботу 17.01.2017 на підставі наказу №8 від 16.01.2017. 
Зважаючи на викладене, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неможливості особистої участі ФОП ОСОБА_1 у проведенні фактичної перевірки за місцем фактичного здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки продавець відповідача зобов`язана допустити уповноважених посадових осіб податкового органу до проведення перевірки. Перебування ФОП ОСОБА_1 в судовому засіданні господарського суду Черкаської області не є перешкодою для початку проведення фактичної перевірки.
Суд вважає за необхідне звернути увагу, що в силу положень п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), тому посилання представника ФОП ОСОБА_1 щодо відсутності її повідомлення про перевірку, є необґрунтованими. 
Також безпідставними є посилання представника ФОП ОСОБА_1 щодо відсутності документального підтвердження проведення контрольної закупки товарів, оскільки ці обставини не впливають на розгляд питання щодо обґрунтованості арешту майна ФОП ОСОБА_1 , з огляду на необхідність встановлення саме факту відмови в допуску до проведення перевірки.
Отже, через відмову продавця від допуску до проведення перевірки без участі ФОП ОСОБА_1 , уповноважені посадові особи відповідача, які прибули на місце фактичного здійснення господарської діяльності, не реалізували наявні в них повноваження, що є свідченням фактичної відмови в допуску до проведення перевірки.
З огляду на наведене, відповідач ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням вимог п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, вважається такою, що відмовилась допускати уповноважених посадових осіб позивача до перевірки, яка призначена за наявності законних підстав для її проведення, тому позивач обґрунтовано застосував умовний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1 .
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, тому підстави для стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору – відсутні. Своєю чергою, у зв`язку з задоволенням вимог зави податкового органу, витрати відповідача на професійну правничу допомогу стягненню з позивача не підлягають.
Керуючись ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 283, 295, 370 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:
Заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків – задовольнити.

Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків – фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), застосованого на підставі рішення Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 44131663) від 11.03.2026 №14/23-00-09-01-10.
Суму сплаченого судового збору залишити за Головним управлінням ДПС у Черкаській області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Подання апеляційної скарги на рішення суду не перешкоджає його виконанню.

Суддя 	Валентин ГАРАЩЕНКО