Ухвала

21 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 603/761/19
провадження № 61-847ск26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Монастириської міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Сергія Васильовича, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про скасування рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки, визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2026 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року та додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року. Касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати суду касаційної інстанції копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України; надати документ про доплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 6 607,48 грн, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги вх. № 9033/0/220-26 від 24 березня 2026 року.

В заяві про усунення недоліків касаційної скарги вх. № 9033/0/220-26  ОСОБА_1 зазначає, що вона є працюючою пенсіонеркою (зарплата 5 000,00 грн), сплата додатково 6 607,48 грн судового з збору (при вже сплаченій сумі 4 405,32 грн) є для неї фінансовим тягарем, а тому вона прийняла рішення про зменшення вимог своєї касаційної скарги. З метою уникнення додаткової сплати судового збору в розмірі 6 607,48 грн вона офіційно відмовляється від своїх вимог щодо зміни підстав відмови у задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання закрити Поземельні книги з підстав пропуску строку позовної давності. За наслідками часткової відмови від вимог касаційної скарги актуальними залишаються вимоги щодо скасування рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року та постанови Тернопільського апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог. Вимогу касаційної скарги щодо скасування додаткової постанови Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року вона підтримує повністю. З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 у прохальній частині заяви просить прийняти до розгляду касаційну скаргу зі зменшеним розміром вимог та скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року в частині часткового задоволення позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову; додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року скасувати повністю.

В додатку ОСОБА_1 зазначає нова редакція касаційної скарги (зі зменшеними вимогами) в кількості 5 шт.

Разом із цим ОСОБА_1 до заяви про усунення недоліків касаційної скарги додає три редакції касаційних скарг за вх. №№ 9033/1/220-26, 9033/2/220-26 та 9033/3/220-26, які зареєстровані 24 березня 2026 року.

Щодо касаційної скарги за вх. № 9033/1/220-26

Вказана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, а саме у порушення вимог пунктів 1-3, 6-7 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено: найменування суду, до якого подається скарга;
прізвище, ім`я та по батькові особи, яка подає касаційну скаргу, її місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
клопотання особи, яка подає скаргу;
перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги.

Крім того, в касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає (щодо постанови від 25 листопада 2025 року та додаткової постанови від 22 грудня 2025 року у справі № 607/761/19), а підставами касаційного оскарження вказує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК - суд проігнорував обов`язкові висновки Верховного Суду (справи № 338/180/17, № 815/1381/18), проте не зазначає дати їх постановлення. Також, зазначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України - суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини на підставі недопустимих доказів, проте не зазначає відповідні пункти частини третьої статті 411 ЦПК України. 

Щодо касаційної скарги за вх. № 9033/2/220-26

Вказана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, а саме у порушення вимог пунктів 1-3, 6-7 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено: найменування суду, до якого подається скарга;
прізвище, ім`я та по батькові особи, яка подає касаційну скаргу, її місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги.

Крім того, в касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає (щодо постанови від 25 листопада 2025 року та додаткової постанови від 22 грудня 2025 року у справі № 607/761/19), а підставами касаційного оскарження вказує пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК - суд проігнорував обов`язкові висновки Верховного Суду (справи № 338/180/17, № 815/1381/18), проте не зазначає дати їх постановлення. Також, зазначає пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України - суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини на підставі недопустимих доказів, проте не зазначає відповідні пункти частини третьої статті 411 ЦПК України. 

Разом із цим, у прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову від 25 листопада 2025 року та додаткову постанову від 22 грудня 2025 року повністю; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Проте заявник не ставить питання щодо рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін постановою апеляційного суду від 25 листопада 2025 року.

Щодо касаційної скарги за вх. № 9033/3/220-26

У вказаній касаційній скарзі у порушення пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначено її поштового індексу, реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та відомостей про наявність або відсутність у неї електронного кабінету.

Також, у цій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року в частині часткового задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати; додаткову постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 грудня 2025 року скасувати повністю. Однак при цьому не зазначає наслідків розгляду касаційної скарги, передбачених частиною першою статті 409 ЦПК України.

Крім цього, ОСОБА_1 додає клопотання вх. № 9033/7/220-26 від 24 березня 2026 року, в якому зазначає, що вона є пенсіонеркою та продовжує працювати (заробітна плата становить близько 5 000,000 грн), її сукупний дохід є мінімальним і ледь покриває витрати на проживання та лікування. Сплата додаткових 6 607,48 грн судового збору (при вже сплачених 4 405,32 грн) є для неї фінансовим тягарем, що фактично позбавляє її засобів до існування, просить не створювати фінансових бар`єрів для доступу до правосуддя. Ураховуючи наведене, просить звільнити її від доплати судового збору або відстрочити його сплату до ухвалення рішення у справі. 

Проте, на даний час вказане клопотання не може бути вирішено судом з огляду на те, що ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху надала три касаційні скарги, які не відповідають вимогам статті 392 ЦПК України. Крім того, у двох касаційних скаргах за вх. №№ 9033/2/220-26 та 9033/3/220-26 прохальні частини скарг відрізняються одна від одної, а саме: в касаційній скарзі за вх. № 9033/2/220-26 ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; в касаційній скарзі за вх. № 9033/3/220-26  ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати в частині часткового задоволенні позовних вимог.

З урахуванням всього вище наведеного, ОСОБА_1 необхідно надати до суду касаційної інстанції одну нову редакцію касаційної скарги, яка має бути оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та в якій чітко зазначити прохальну частину скарги, викласти її вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України; надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України. 

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених недоліків касаційної скарги десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику. 

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев