ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" лютого 2026 р. Справа №914/1261/25
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Зварич О.В.
Матущак О.І.
секретар судового засідання Копець Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” від 12.11.2025 (вх. №01-05/33312/25 від 12.11.2025) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 (повний текст рішення складено та підписано 27.10.2025, суддя О.Ф. Стороженко)
у справі № 914/1261/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (надалі - ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг”), м. Київ
до відповідача Комунального підприємства “Бориславтеплоенерго” (надалі - КП “Бориславтеплоенерго”), м. Борислав
про стягнення боргу в сумі 16 877 627,63 грн (за природний газ, поставлений на підставі договору №7301-ПСО (ТКЕ)-21 від 11.10.2022)

за участі представників:
від позивача в режимі відеоконференції: Бернацька О.В.;
від відповідача: Андруневчин М.С.;
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до КП «Бориславтеплоенерго» про стягнення боргу в сумі 16 877 627,63 грн за зобов`язаннями з договору від 11.10.2022 №7301-ПСО (ТЕК)-21.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на виконання умов договору постачання природного газу від 11.10.2022 №7301-ПСО(ТКЕ)-21 з врахуванням додаткових угод до нього, протягом листопада-грудня 2022 року, січня-квітня 2023 року передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 17 722 559,22 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. В свою чергу відповідач не розрахувався за отриманий газ, внаслідок чого станом на 07.04.2025 сума боргу за спожитий газ становить 16 877 627,63 грн , яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. 
В процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем подано заяву про відстрочення виконання судового рішення у даній справі (Т-2, а.с.128-135), у якій просить суд в разі задоволення позовних вимог відстрочити виконання рішення строком до 15 квітня 2026 року (закінчення опалювального сезону). 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 у справі № 914/1261/25 закрито провадження у справі у частині позовної вимоги про стягнення боргу в сумі 3472,29 грн. Позов в іншій частині вимог задоволено повністю. Стягнуто з КП «Бориславтеплоенерго» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» борг у сумі 16 874 155,34 грн та витрати на судовий збір в сумі 202 489,86 грн. Задоволено частково заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду. Відстрочено виконання даного рішення: у частині стягнення боргу в сумі 16 874 155,34 грн до 15.04.2026; у частині стягнення витрат на судовий збір у сумі 202489,86 грн до 31.01.2026.
При ухваленні рішення судом встановлено, що сума заборгованості за поставлений газ в розмірі 16 874 155,34 грн не спростована відповідачем належними доказами, а відтак, є підставною та обґрунтованою. Водночас судом частково задоволено клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, взявши до уваги серед іншого те, що відповідач є об`єктом критичної інфраструктури, забезпечує життєдіяльність важливих соціальних об`єктів, зокрема, виробляє та поставляє теплову енергію у м. Бориславі Львівської області до населення, шкіл, садочків, мед установ; є учасником реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також те, що боржник не вправі розпоряджатися власними коштами, так як, відповідно до договору про перерахування коштів та на виконання постанови КМ України №812 від 19.07.2022 АТ «Ощадбанк» автоматично списує з рахунку КП «Бориславтеплоенерго» 65% наявних коштів на рахунок позивача, що унеможливлює вільне розпорядження коштами. 
Не погодившись з ухваленим рішенням в частині задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 в частині відстрочення виконання судового рішення в частині боргу у сумі 16 874 155,34 грн до 15.04.2026, а також в частині стягнення судового збору у сумі 202 489,86 грн до 31.01.2026 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення повністю. 
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення у вказаній частині ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником. Звертає увагу на те, що предметом спору є заборгованість по договору за період з листопада 2022 року по квітень 2023 року і сплата вартості такого мала відбутися у строк до 15.06.2023, тобто, відповідач мав більше двох років відстрочки для здійснення оплати за договором. Розпорядження Львівської обласної військової адміністрації від 17.01.2025 не може бути підставою для зміни строків виконання грошового зобов`язання за договором стороною якого не є Львівська обласна військова адміністрація. Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував того, що, якщо відповідач включений до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, і що особливо важливо за спірним договором (що не підтверджено жодними доказами), то заборгованість могла б бути врегульована у порядку ст. 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств центрального водопостачання і водовідведення» шляхом укладення договору реструктуризації заборгованості. Зазначає, що покликання боржника на дію воєнного стану, як на підставу для відстрочення виконання рішення суду, не є обґрунтованим, оскільки зазначені обставини впливають також на стягувача, і надання відстрочення виконання рішення суду за таких обставин може призвести до невиправданого порушення балансу інтересів боржника та стягувача. 
Відповідач – КП «Бориславтеплоенерго» у відзиві на апеляційну скаргу від 08.12.2025 заперечує проти доводів скаржника, вказуючи на те, що суд першої інстанції повною мірою на підставі досліджених доказів, які є у матеріалах справи, встановив наявність у КП «Бориславтеплоенерго» виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення, врахував відсутність вини відповідача у виникненні спору, обґрунтування відповідачем очікуваної тривалості обставин, котрі ускладнюють виконання рішення, а також можливі негативні наслідки негайного виконання. Зазначає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено, що КП «Бориславтеплоенерго» визначено підприємством із статусом критично важливого для функціонування економіки та збереження життєдіяльності населення в особливий період. Додано розпорядження №45/0/5-25ВА від 17.01.2025 з додатками. Вважає, що позивачем не спростовано, що в межах виконання зобов`язань за договором №7301-ПСО (ТКЕ)-21 від 11.10.2022, відповідно до вимог постанови КМ України №812 від 19.07.2022 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам», державною казначейською службою було встановлено розподіл надходжень на рахунки відповідача на користь позивача у співвідношенні 65% на користь позивача та 35% залишається відповідачеві. Таким чином, відсутність вини відповідача у наявній перед позивачем заборгованості підтверджено долученим договором про договірне списання №1ПСОта листом роз`ясненням Міністерства розвитку громад, чим підтверджено неможливість вільного розпорядженнями коштів що поступають на рахунок відповідача. Судом досліджено, що відповідач є збитковим, що підтверджується звітами і балансами за 2022, 2023, 2024, 2025 роки, якими підтверджується збитковість підприємств, а також довідкою про дебіторську заборгованість. Тенденція подальшої відсутності коштів у КП «Бориславтеплоенерго» на час проведення опалювального сезону (що зумовлено обов`язковим розподілом згідно постанови КМ України №812 на рахунок позивача 65% від поступлень) підтверджується довідками державної казначейської служби від 04.11.2025 та від 05.12.2025. Просить апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 у справі № 914/1261/25 залишити без змін. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 (головуючий суддя – Кравчук Н.М., судді – Зварич О.В., Скрипчук О.С.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” від 12.11.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 у справі №914/1261/25. Розгляд справи №914/1261/25 призначено в судовому засіданні на 13.01.2026.
13.01.2026 розгляд справи відкладено на 10 лютого 2026 року. 
04.02.2026 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С., на підставі розпорядження керівника апарату суду №13, проведено автоматизовану заміну судді для розгляду апеляційної скарги (№01-05/3312/25) у справі № 914/1261/25.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 апеляційну скаргу у справі № 914/12691/25 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформовано: Кравчук Н.М., Зварич О.В., Матущак О.І. 
10.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання (вх. № 27 від 10.02.2026) про відкладення (перенесення) розгляду справи для надання можливості подати рішення Бориславської міської ради №2961 «Про затвердження Програми відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію між затвердженими тарифами та фактичними витратами на 2026 рік КП «Бориславтеплоенерго», яке прийнято 29.01.2026 і не вдалось отримати належним чином завірену його копію з додатками, на час розгляду справи, де передбачено різницю в тарифах. Також покликається на рішення Бориславської міської ради «Про затвердження Програми фінансової підтримки комунальних підприємств Бориславської міської ради на 2026 рік» №2863 від 18.12.2025 та рішення Бориславської міської ради «Про бюджет Бориславської міської територіальної громади на 2026 рік від 18.12.2025». Зазначає, що дані рішення служать доказом можливості реального виконання судового рішення у справі №914/1261/25 після 15.04.2026 шляхом виділення коштів Бориславською міською радою. Отже, даний доказ має важливе значення для розгляду апеляційної скарги, а відтак вважає, що такі необхідно долучити до справи. 
В судове засідання 10.02.2026 з`явились представники учасників процесу. 
Судова колегія, заслухавши пояснення представників сторін щодо відкладення розгляду справи для подання додаткових доказів, постановила відмовити в задоволенні клопотання з підстав того, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і на підставі тих доказах, які наявні в матеріалах справи. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що докази, які просить долучити скаржник, виникли вже після ухвалення рішення, яке переглядається в апеляційному порядку. 
Присутні представники учасників процесу в судовому засіданні 10.02.2026 надали пояснення по суті апеляційної скарги. 
Вивчивши апеляційну скаргу в сукупності з відзивом на неї, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників учасників процесу, Західний апеляційний господарський встановив таке.
11.10.2022 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та КП «Бориславтеплоенерго» (споживач) укладено договір №7301-ПСО(ТКЕ)-21 постачання природного газу (Т-1, а.с.11-17), згідно з п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп.1 п.4 положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (п.1.2.) 
Згідно з п. 3.5. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформляється актом приймання-передачі газу. 
До договору №7301-ПСО(ТКЕ)-21 від 11.10.2022 було укладено додаткові угоди №1 від 07.11.2022, №2 від 21.11.2022, №3 від 03.03.2023, №4 від 25.04.2023 згідно з умовами яких змінювалися умови договору щодо обсягів, порядку розрахунків тощо (Т-1, а.с.18 «зворот» – 21).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору протягом листопада – грудня 2022 року, січня-квітня 2023 року позивач передав у власність відповідачу природний газ на загальну суму 17 722 559,22 грн згідно актів приймання-передачі природного газу (Т-1, а.с23-31) . 
Згідно з п. 5.1 договору у відповідача був обов`язок з оплати вартості отриманого газу поетапно: - 70% - до останнього числа місяця, наступного за місяцем поставки; - 30% - до 15 числа місяця, наступного за місяцем оплати 70% вартості.
Як вказує позивач, відповідачем грошове зобов`язання виконано лише частково, а саме станом на момент заявлення позову сплачено кошти в сумі 84 4931,59 грн, тому спірна сума боргу складала 16 877 627,63 грн.
У ході розгляду справи в суді першої інстанції 29.08.2025, 01.09.2025 та 09.09.2025 відповідачем сплачено частину боргу в загальній сумі 3472,29 грн
Суд першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення вказаної суми боргу, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Отже, сума боргу відповідача перед позивач склала 16 874 155,34 грн, яка визнана судом першої інстанції обґрунтованою та, відповідно, позовні вимоги задоволено.
Відповідачем було подано заяву про відстрочення виконання судового рішення в даній справі до 15.04.2026 (Т-2, а.с.128-136), яка частково була задоволена судом першої інстанції.
Предметом апеляційного провадження є рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 у справі №914/1261/25 в частині відстрочення виконання рішення у даній справі.
При ухваленні постанови колегія суддів керувалася таким.
Згідно зі статтею 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України ).
Аналізуючи норми статті 331 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає.
Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати:1) матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан; 2) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 3) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 4) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо; 5) наявність інфляційних процесів у економіці держави; 6) інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.
Відповідно до статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно з частиною 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.
Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
Як зазначалося вище, відповідач у заяві від 14.10.2025 про відстрочення виконання рішення вказав, що у разі ухвалення судом рішення на користь позивача про стягнення заборгованості в розмірі 16 874 155,34 грн, просить відстрочити сплату такої до 15.04.2026, тобто, до кінця опалювального сезону, при цьому зазначає, що таку заяву ним подано для випередження надзвичайної події або банкрутства КП «Бориславтеплоенерго». 
Отже, суд першої інстанції, врахувавши обставини несвоєчасної сплати вказаної заборгованості, ухвалив рішення про задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення частково, а саме в частині стягнення боргу в сумі 16 874155,34 грн - до 15.04.2026; в частині стягнення витрат на судовий збір у сумі 202489,86 грн - до 31.01.2026, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного. 
Скаржник у апеляційній скарзі покликається на порушення балансу інтересів сторін, зазначаючи, що відповідачем не надало жодних належних і допустимих доказів того, що відстрочення виконання судового рішення у цій справі призведе до істотних додаткових фінансових витрат або негативно вплине на його платоспроможність. Зокрема, позивач не надав доказів фінансового стану, а також не довів, що відстрочення наявної заборгованості відповідача спричинила конкретні збитки чи суттєво вплинула на його господарську діяльність, зважаючи на гарантованість постійних надходжень грошових коштів від боржника за механізмом розподілу, передбаченим постанови КМУ від 19.07.2022 N812.
Слід відмітити, що сам по собі статус газопостачальника не надає у світлі принципу рівності сторін, який встановлений ст.7 ГПК України, процесуальних привілеїв у вигляді обмеження застосування судової дискреції щодо запровадження відстрочення виконання рішення.
Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 28 травня 2024 року у справі №906/1035/23 вказав: «при цьому твердження скаржника, що при наданні розстрочення виконання рішення судом не враховані співмірність та пропорційність з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника правомірні відхилені судом апеляційної інстанції, оскільки позивач не спростовував надані відповідачем докази і пояснення, не надав жодного доказу на підтвердження порушення балансу інтересів зі свого боку».
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29).
Суд першої інстанції повною мірою на підставі досліджених доказів, які є у матеріалах справи, встановив наявність у КП «Бориславтеплоенерго» виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, врахував відсутність вини відповідача у виникненні спору, обґрунтування відповідачем очікуваної тривалості обставин, котрі ускладнюють виконання рішення, а також можливі негативні наслідки негайного виконання.
Окрім того, КП «Бориславтеплоенерго» визначено підприємством із статусом критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, що підтверджується розпорядження №45/0/5-25ВА від 17.01.2025, згідно з яким КП «Бориславтеплоенерго» забезпечує життєдіяльність важливих соціальних об`єктів, зокрема виробляє та поставляє теплову енергію у м. Бориславі до: населення, шкіл, садків, мед установ, і т.д. шляхом здійснення основної діяльності і його платоспроможність залежить від надходжень грошових коштів саме від цих споживачів у вигляді оплати за надані послуги (Т-2, а.с.138-139).
Відповідно до положень статей 19, 20 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальна організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, згідно з діючими тарифами.
Отже, КП «Бориславтеплоенерго» зобов`язане здійснювати безперебійне постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста Борислава.
Також судом першої інстанції досліджено, а позивачем не спростовано, що в межах виконання зобов`язань за договором N7301-ПСО (ТКЕ)-21 від 11.10.2022, укладеним між ним та відповідачем, у відповідності до вимог постанови КМУ №812 від 19.07.2022 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам", Державною казначейською службою було встановлено розподіл надходжень на рахунки відповідача на користь позивача у співвідношенні 65 % на користь позивача та 35% залишається відповідачеві. Договір №7301-ПСО (ТКЕ)-21 від 11.10.2022, заборгованість за яким стягнута в межах справи №914/1261/25 укладений, у тому числі з урахуванням постанови КМУ №812 від 19.07.2022 (про що зазначено в преамбулі договору), та, як наслідок, повинен виконуватися в порядку, визначеному постановою.
Суд також враховує, що позивач отримує задоволення вимог по зобов`язаннях відповідача згідно постанови КМУ №812 від 19.07.2022 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам", Державною казначейською службою встановлено розподіл надходжень на рахунки відповідача на користь позивача у співвідношенні 65 % на користь позивача. При цьому, в тарифі на постачання теплової енергії, який застосовується для споживачів КП «Бориславтеплоенерго», розмір газової складової становить близько 45%. Тому встановлені вищевказаним положенням відрахування на користь газопостачальника в розмірі 65% призводять до значного браку обігових коштів.
Відсутність вини відповідача у виникненні перед позивачем заборгованості підтверджено долученим договором про договірне списання №1ПСО (Т-2, а.с.224-212) та листом роз`яснення Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України (Т-2, а.с.143-145), чим підтверджено неможливість вільного розпорядженнями коштів, що поступають на рахунок КП «Бориславтеплоенерго».
Судом встановлено, що КП «Бориславтеплоенерго» є учасником Реєстру теплопостачальних та тепло генеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємств центрального водопостачання і водовідведення», що підтверджується повідомлення про включення до реєстру від 21.09.2022 (Т-2, а.с.141).
У зв`язку із запровадження воєнного стану в Україні Законом України №2479 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» було введено мораторій на тарифи на теплову енергію та водночас визначено на час дії воєнного стану в Україні окремий порядок відносин на ринку природного газу та у сферах тепло- та гарячого водопостачання, зокрема в частині погашення заборгованості за газ шляхом проведення компенсації з різниці в тарифах відповідно Закону України №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості з теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».
Статтею 2 Закону України №2479 були визначені гарантії для суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/ або постачання теплової енергії які надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у вигляді компенсації заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, на умовах та в порядку, визначених Законом.
Законом України № 2479 передбачено фінансування компенсацій, передбачених ст. 2 цього Закону, коштом видатків державного бюджету за цільовим призначенням, зокрема на погашення заборгованості за газ та послуги з розподілу і транспортування газу, які утворились у теплопостачальних організацій.
Так, згідно зі ст. 1, ст. 2, ст. 4 Закону України №1730-VIII врегулюванню підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій в т.ч. перед постачальником природного газу, зокрема перед ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг".
Заборгованість, котра виникла у КП «Бориславтеплоенерго» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» за постачання природного газу відповідно до договору постачання природного газу N7301-ПСО (ТКЕ)-21 від 11.10.2022 включено в обсяг з різниці в тарифах та підтверджено територіальною комісією.
Протоколами засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах узгоджено заборгованість з різниці в тарифах на послуги теплопостачання на загальну суму 30 050 540,0 грн.
В матеріалах справи наявні протоколи -№1ТЕ/11 від 08 листопада 2022 року, №1ТЕ/12 від 22 грудня 2022 року, №3ТЕ/03 від 23 березня 2023 року, №1ТЕ/05 від 11 травня 2023 року, №3ТЕ/08 від 11 серпня 2023 року, №2ТЕ/11 від 10 листопада 2023 року, №1ТЕ/07 від 19 березня 2023 року, №1ТЕ/05 від 21 травня 2024 року, №1ТЕ/08 від 22 серпня 2024 року , №1ТЕ/11 від 21 листопада 2024 року, № 8ТЕ/03 від 19 березня 2025 року, № 1 ТЕ/08 від 14 серпня 2025 року (Т-2, а.с.135-221). 
Судом першої інстанції встановлено, що перевірено і судом апеляційної інстанції, що КП «Бориславтеплоенерго» є збитковим підприємством, що підтверджується звітами і балансами за 2022, 2023, 2024 та 2025 роками та довідкою про дебіторську заборгованість 9Т-2, а.с.146-150, 151).
Судом апеляційної інстанції досліджено, що постачання відповідачем теплової енергії споживачам м. Борислава є економічно і соціально важливим завданням у період опалювального сезону 2025-2026 років. КП «Бориславтеплоенерго» зобов`язане здійснювати безперебійне теплопостачання важливих соціальних об`єктів та населення. В матеріалах справи наявний перелік споживачів послуг централізованого постачання теплової енергії КП «Бориславтеплоенерго» бюджетної сфери, першочергові заходи для безперебійного опалювального сезону 2025/2026 років (т-2, а.с.153, 154).
Отже, у випадку покладання на відповідача на даний час (опалювальний сезон) обов`язку одноразово виплатити всю суму заборгованості за судовим рішення може призвести до вкрай негативних наслідків для відповідача, оскільки скрутне фінансове становище КП «Бориславтеплоенерго» створює реальну загрозу повного зупинення виробничої діяльності, доведенням його до стану банкрутства, і як наслідок, до неспроможності виконання покладених на нього обов`язків забезпечення мешканців та підприємств, організацій та установ послугами теплопостачання, а також забезпечення нормального функціонування єдиної технологічної системи, що в свою чергу може спричинити надзвичайні наслідки екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру для всього регіону, особливо в умовах воєнного стану.
Очевидним є те, що в даному випадку заходи з примусового виконання рішення не призведуть до його реального та швидкого виконання в натурі, а лише погіршать і без того скрутне майнове становище підприємства відповідача.
Отже, за даних обставин відстрочка виконання судового рішення носить виключний характер, тому що існують об`єктивні причини поза межами волі КП «Бориславтеплоенерго», які не дають можливості розрахуватися з Позивачем саме на цей час, але після усунення вище вказаних недоліків заборгованість перед Позивачем буде погашена, тому як для цього передбачено кошти, які будуть перераховані після запуску механізму фінансування гарантій і компенсацій по погашенню заборгованості у різниці в тарифах.
Відповідач є комунальним підприємством, у якого немає власного майна, на яке можна було б звернути стягнення. Майно комунального підприємства є власністю територіальної громади і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання або оперативного управління.
Отже, судова колегія вважає, що відстрочка виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.
Відтак, за наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 16 жовтня 2025 року у справі №914/1261/25 в частині відстрочення такого, а зводяться до різного трактування норм права та оцінки доказів в контексті наявності підстав для відстрочення виконання рішення. 
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
ухвалив:
1. Апеляційну скаргу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від 12.11.2025 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 16.10.2025 у справі №914/1261/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України. 
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук 

Судді О.В. Зварич

О.І. Матущак