ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/714/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/4597/25 Категорія: 304070000 	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Новіков О. М., 	
судді	Карпенко О. В., Сіренко Ю. В.,	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду у травні 2025 року з даним позовом, яким просило стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги: абонентського обслуговування (ТЕ), МЗК та внески у розмірі 14 319,56 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 209,25 грн., три відсотки річних у розмірі 606,95 грн., а всього 17 135,79 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».
Квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи ЦО та теплопостачання. Плата нараховується, абонентське обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК).
Згідно з Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, а саме п. 14 «Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315 (Методика розподілу)».
Пунктом 45 вищезазначених Правил передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
За послугу гарячого водопостачання по даній квартирі оплата не нараховується.
Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в Черкаській обласній газеті «Нова Доба» (випуск від 23 листопада 2017 року № 47). Таким чином, з боржником укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст. 642 ЦК України.
Згідно з інформацією Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради відповідачі зареєстровані за вказаною адресою протягом всього спірного періоду.
Відповідачі своєчасно з січня 2013 року не вносили плату за абонентське обслуговування (ТЕ), місця загального користування (МЗК), а також не здійснювали оплату внесків за встановлення, обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17 вересня 2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01 листопада 2024 року складає 14 319,56 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР № 10022042. 
Відповідачі, фактично споживаючи вищезазначені послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 3 % річних та інфляційну складову боргу, які підлягають до стягнення з відповідачів за період з 01 січня 2013 року по 01 лютого 2022 року. 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги: абонентського обслуговування (ТЕ), МКЗ та внески у розмірі 14 319,56 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2 209,25 грн., три відсотки річних у розмірі 606,95 грн., а всього 17 135,79 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» судовий збір в розмірі по 757 грн. з кожного з них.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що факт надання послуг з боку позивача повністю доведений. Споживачі, які встановили в квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії не звільняються від обов`язку оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджена центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Крім того, згідно технічної документації на встановлення індивідуального опалення, яка міститься в матеріалах справи прямо зазначений обов`язок сплати послуг теплової енергії, яка поставляється до місць загального користування. 
В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідачів до позивача щодо надходження розрахункових листів про оплату за послуги теплопостачання, відсутності опалення у місцях загального користування, холодних труб/відсутності опалення у під`їзді за спірний період, тому вимоги позивача визнано судом обґрунтованими, а наданий розрахунок заборгованості перевірений судом та визнаний правильним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року як незаконне та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Стягнути з позивача на користь відповідачів судові витрати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи судом не було враховано, що відповідачі не укладали з позивачем жодного індивідуального чи колективного договору про надання послуг з централізованого опалення або опалення місць загального користування, не подавали заяв про приєднання до типових договорів, не підписували жодних додатків до них та не здійснювали оплату, яка могла б свідчити про акцепт публічної оферти.
Крім того вказано, що наданий позивачем витяг з особового рахунку відповідача не містить детальної інформації нарахувань, не відображає обсягів наданих послуг, застосованих тарифів, нормативів, формул розрахунку, періодів та нормативних актів, на підставі яких здійснювалися відповідні нарахування. Фактично суд визнав борг виключно на підставі внутрішнього бухгалтерського документу позивача, без перевірки правильності кожного нарахування, чим порушив вимоги ст.ст. 76-81, 89 ЦПК України.
Скаржник вважає, що позивач не довів фактичного надання послуги, її обсягу та методики нарахування, тому вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.
У відзиві, що надійшов від ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення. Відсутність письмо укладеного договору з відповідачами про надання послуг не звільняє їх від обов`язку сплати коштів за надані послуги. Обов`язок сплати таких коштів передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (чинній на час виникнення спірних правовідносин) та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Правильність розрахунку відповідачами не спростовано жодними належними та допустимими доказами, їм дана належна оцінка судом, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає. 
У відповіді на відзив, що надійшов від ОСОБА_1 зазначено, що доводи відзиву позивача ніяким чином не спростовують обґрунтованості доводів апеляційної скарги, а тому рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги залишенню без задоволення. 
Дослідивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості в розмірі 49 959,43 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 листопада 2012 року № 374 (переоформлено рішенням від 29 грудня 2016 року № 2444) та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24 травня 2000 року, № 1480 від 31 жовтня 2007 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.
Відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджено відомостями з департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 28 травня 2025 року та 29 травня 2025 року.
Квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи ЦО та теплопостачання. Плата нараховується: абонентське обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК). 
За послугу гарячого водопостачання по даній квартирі оплата не нараховується.
Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідачів по о/р НОМЕР_1 , відкритому за вказаною адресою, за абонентське обслуговування теплової енергії (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), по внескам за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17 вересня 2019 року станом 01 листопада 2024 року становить у розмірі 14 319,56 грн.
Відповідно до копії акту огляду теплового господарства від 05 вересня 2025 року, вбачається, що при обстеженні теплового господарства житлового будинку (ж/б) виявлено: у підвальному приміщенні 1 під`їзду теплового господарства встановлено прилад обліку теплової енергії, який розміщений на загальному вводі інженерних мереж, що свідчить про факт надання послуг теплопостачання за вказаною адресою, а також зафіксовано показник лічильника, тобто кількість спожитої теплової енергії вказаного будинку станом на 05 вересня 2025 року - 2297,07 Гкал. Також в акті вказано принцип функціонування внутрішньо будинкової системи опалення. У відповідності до акту система опалення будинку має принцип верхнього розподілу теплоносія. Подаючий трубопровід змонтований на горищі, зворотній в підвалі. З горища до підвалу прокладені стояки опалення. Прилади опалення сходових клітин мають окремі стояки. Всі трубопроводи в будинку належать до інженерної системи будинку.
Згідно з довідкою ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 7» від 06 серпня 2025 року № 354/7 вбачається, що у 4 під`їзді житлового будинку по АДРЕСА_1 , (в якому знаходиться квартира відповідачів) в місцях загального користування має місце недіючий трубопровід теплопостачання з моменту будинку на управління ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 7» (Договір № 140 від 20 травня 2019 року). Трубопровід відглушений від загально будинкової системи теплопостачання, шляхом встановлення глушки у підвальному приміщенні та демонтажу приладів опалення з видимим розривом на кліткових сходинах.
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь - які звернення відповідачів до позивача, щодо надходження розрахункових листів про оплату за послуги теплопостачання, відсутності опалення у місцях загального користування, холодних труб /відсутності опалення у під`їзді за спірний період.
З копії робочого проекту влаштування індивідуальної системи опалення у квартирі АДРЕСА_2 від 03 квітня 2008 року зазначено, що плата за опалення місць загального користування та теплову віддачу ізольованих або неізольованих стояків квартири АДРЕСА_4 , розраховується відповідно до чинних тарифів на теплову енергію для наданої категорії споживачів ВП «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно».
Згідно з актом від 05 вересня 2025 року встановлений лічильник у будинку АДРЕСА_1 знаходиться у справному стані та зафіксовані показання лічильника, що підтверджує споживання теплової енергії даного будинку.
За вказаною адресою до місць загального користування відноситься: сходові клітини 1-4 під`їздів, підвальні приміщення та всі приміщення на горищі вказаного будинку.
Такими є встановлені фактичні обставини справи, які мають наступне правове регулювання.
ВАідповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відносини з постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (яка діяла на час виникнення правовідносин, але втратила чинність на час розгляду справи по суті), відповідними положеннями ЦК України. 
Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 вказаного закону житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд згідно нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону).
Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (закону) споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.
Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 
1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 
2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 
3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 
4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Частиною першою ст. 19 закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до ст. 32 закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.
За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено відомостями з департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 28 травня 2025 року та від 29 травня 2025 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18.
Судом першої інстанції встановлено і дана обставина сторонами не заперечується, що квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи ЦО та теплопостачання.
Плата нараховується за абонентське обслуговування (ТЕ) та місця загального користування (МЗК).
Згідно з Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 (далі по тексту Правила), а саме п. 14 «Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22..11.2018 року № 315 (Методика розподілу)».
Відповідно до п. 33 Правил, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговування внутрішньо-будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується, виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо-будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньо-будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому, виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.
За змістом п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально-будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Пунктом 45 Правил передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Відповідним рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17 вересня 2019 року № 1021 встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно». 
Згідно з розрахунком Черкаської ТЕЦ, заборгованість відповідачів по о/р НОМЕР_2 , відкритому за адресою: АДРЕСА_3 , за абонентське обслуговування теплової енергії (ТЕ) та місця загального користування (МЗК), по внескам за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно ст. 17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17 вересня 2019 року з січня 2013 року станом на 01 листопада 2024 року становить 14 319,56 грн.
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загально-будинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.
У ч. 2 Методики зазначено, що загально-будинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;
Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньо-будинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загально-будинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 поверхової будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії, витраченої на загально-будинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.
Пунктом 45 Правил передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Судом першої інстанції встановлено, що на офіційному веб-сайті «Черкаське хімволокно» розміщено публічний типовий договір на послугу та типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Також на офіційному веб-сайті наявні роз`яснення для мешканців (споживачів) щодо нарахування вартості послуг з опалення місць загального користування, інформація про опалювальний сезон, тарифи для населення тощо.
Згідно ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги надавачу таких послуг. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не укладали з позивачем жодного індивідуального чи колективного договору про надання послуг з централізованого опалення або опалення місць загального користування, не подавали заяв про приєднання до типових договорів, не підписували жодних додатків, тому між сторонами відсутні будь-які правовідносини є безпідставними, оскільки факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг у письмовій формі сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі №910/7968/19.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Надані позивачем докази підтверджують, що відповідачі користувалися послугами, наданими позивачем, проте, в період з січня 2013 року по 01 листопада 2024 року останніми не оплачені належним чином, тобто боржники допустили прострочення виконання зобов`язання.
Суд першої інстанції, дослідивши вказаний розрахунок заборгованості прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів боргу за комунальні послуги в розмірі 14 319,56 грн. за період з 01 січня 2013 року по 01 листопада 2024 року. 
Клопотань про застосування строків позовної давності відповідачами до суду не надавалося.
Скаржник в апеляційній скарзі не погоджувався з розрахунком заборгованості, разом з тим, будь-якого іншого розрахунку заборгованості (контр-розрахунку) відповідач не надав ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції, відтак не спростував належними і допустимими доказами розмір нарахованої заборгованості.
Крім заборгованості за отримані послуги, позивач просив також стягнути інфляційну складову боргу за період заборгованості та три відсотки річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за розрахунковий період заборгованості та три відсотки річних у зв`язку з простроченням відповідачами оплати за абонентське обслуговування та оплати місць загального користування, який перевірений судом першої та апеляційної інстанцій і підстав для визнання його неправильним колегія суддів не вбачає.
Щодо надання оцінки доводам апеляційної скарги про те, що послуги позивачем не надавалися, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з довідкою ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість «Дільниця 7» від 06 серпня 2025 року № 354/7 вбачається, що в під`їзді, в якому знаходиться квартира відповідачів має місце недіючий трубопровід теплопостачання. Дана обставина зафіксована актом від 05 вересня 2025 року, згідно якого у четвертому під`їзді будинку АДРЕСА_1 стояк опалення сходових клітин не під`єднаний у підвальному приміщенні до зворотнього трубопроводу і має видимий розрив. Встановити з якого часу утворився розрив і перестали надаватися послуги неможливо.
Оскільки заборгованість відповідачів виникла до 01 листопада 2024 року, тобто майже за десять місяців до складання акту, тому суд обґрунтовано визнав недоведеною обставину ненадання послуг з січня 2013 року по 01 листопада 2024 року, оскільки відповідачами не доведено, що послуги перестали надаватися до листопада 2024 року. Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які звернення відповідачів до позивача в період з січня 2013 року по 01 листопада 2024 року щодо відсутності опалення у місцях загального користування, холодних труб/відсутності опалення у під`їзді.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи вищевикладене, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
На підставі положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 35, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 

Суддя-доповідач   

Судді