Провадження 1-кп/932/294/25
Справа 933/4859/24

В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Шевченківський районний суд
міста Дніпра
у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участю:
прокурора ОСОБА_3 
захисника      ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-27.10.2021 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12024041640000484 від 07.04.2024,-
ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2024 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено воєнний стан, який продовжено, знаходячись біля пішохідного переходу навпроти будинку АДРЕСА_2, реалізуючи злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, побачивши потерпілого ОСОБА_6 , взяв до рук принесений з собою розкладний ніж з дерев?яними вставками на руків?ї, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та демонструючи перед ним розкладний ніж, тим самим погрожуючи застосувати його, зірвав з шиї потерпілого ланцюжок «Ztsep 0300» з жовтого металу, виконаний із «медичного золота», довжиною 50 см, вартістю 224 грн., на якому знаходився хрестик «Zkul 065/214» з жовтого металу, виконаний із «медичного золота», довжиною близько 3 см, вартістю 92 грн., а всього на загальну суму 316 грн. 00 коп.
Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 316 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, вчиненого в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України. 

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами у їх сукупності, дослідженими судом у судовому засіданні.
Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що раніше з обвинуваченим ОСОБА_5 він не був знайомий. 07.04.2024, приблизно о 18 год. 30 хв., він йшов з магазину до дому по пр-ту Богдана Хмельницького в м.Дніпро. В той день він був одягнений у кофту чорного кольору та футболку, а на шиї поверх одягу на ньому був ланцюжок з хрестиком з медичного золота. Він дійшов до пішохідного переходу, де до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_5 ОСОБА_5 попросив закурити. Він відповів, що в нього не має цигарок. ОСОБА_5 почав погрожувати йому, що зірве з нього ланцюжок, якщо він йому не дасть пару гривень. Потім ОСОБА_5 дістав з барсетки розкладний ніж з дерев`яним руків`ям коричневого кольору, розкрив його та приставив йому лезо до грудей. Обвинувачений сказав, що йому нічого втрачати, бо йому вже й так світить 5 років. Потім ОСОБА_5 , продовжуючи погрожувати ножом, зірвав у нього з шиї ланцюжок з хрестиком і сказав, що поверне їх, якщо він заплатить 200 грн. Він сказав, що в нього зараз не має грошей, він візьме їх вдома та віддасть. Обвинувачений ОСОБА_5 дав йому свій номер телефону та сказав, що коли він буде готовий віддати гроші, щоб зателефонував йому за цим номером. Потім обвинувачений пішов. Він зателефонував до поліції. Коли приїхала поліція, він дав їм номер телефону, який йому залишив обвинувачений. За вказівкою працівників поліції, він зателефонував обвинуваченому та призначив зустріч, щоб нібито передати гроші щоб повернути ланцюжок з хрестиком. Коли обвинувачений прийшов на зустріч, його затримали. Під час його огляду у нього було виявлено ніж, яким він йому погрожував. Прикраси йому не повернуто. На зустріч обвинувачений приніс інший ланцюжок. Погрози від обвинуваченого ним сприймались реально. 
Показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що раніше з обвинуваченим ОСОБА_5 вона не була знайома. Потерпілий ОСОБА_6 - це її колишній чоловік. 07.04.2024, вона приїхала з роботи до дому. ОСОБА_6 не було вдома і вона йому зателефонувала. Він сказав, що з нього зірвали ланцюжок з хрестиком, які вона йому подарувала, і він викликав поліцію. Вона приїхала до нього, до будинку АДРЕСА_2 . Поліція вже була на місці. В її присутності ОСОБА_6 розповідав, що обвинувачений погрожуючи йому ножом зірвав з шиї ланцюжок з хрестиком. А потім, запропонував заплатити йому 200 грн., щоб повернути речі. У присутності працівників поліції, обвинуваченому зателефонували на номер, який останній залишив ОСОБА_6 , та призначили зустріч. Працівники поліція сховалась, а вона з потерпілим стали чекати обвинуваченого. Через деякий час до них підійшов обвинувачений ОСОБА_5 , який приніс інший ланцюжок. ОСОБА_5 одразу затримали. У обвинуваченого знайшли ніж. 
А також письмовими доказами по справі, досліджені у судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду від 07.04.2024 та фототаблицею до нього, відповідно якого, в приміщення ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області по вул.Пилипа Орлика, буд.3 в м.Дніпро, було оглянуто предмет схожий на ніж, металевий, складний, з дерев`яною ручкою коричневого кольору, який було вилучено у ОСОБА_5 під час поверхневого огляду (а.с.15-16);
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2024, відповідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав під №2 ОСОБА_5 , як особу, яка 07.04.2024, в районі будинку АДРЕСА_2, погрожуючи ножом, зірвав з нього ланцюжок з хрестиком (а.с.27-29);
-протоколом огляду від 09.04.2024 та фототаблицею до нього, відповідно якого, в приміщення ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області по вул.Пилипа Орлика, буд.3 в м.Дніпро, було оглянуто мобільний телефон марки «Redmi» чорного кольору, імеі1: НОМЕР_1 , iмei2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходилось сім-карта з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Nokia» темно рожевого кольору, імеі1: НОМЕР_4 , в середині якого знаходилось сім-карта з номером НОМЕР_5 . Предмет, схожий на ніж, металевий, складний, з дерев`яною ручкою коричневого кольору. Оглянувши вищевказаний предмет, виявлено пошкодження механічного характеру, наявні сліди бруду (а.с.80-81);
-протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 17.04.2024, відповідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав під №2 ніж, погрожуючи яким 07.04.2024, приблизно о 18 год. 30 хв., в районі будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_5 зірвав з його шиї ланцюжок з хрестиком (а.с.107-110);
-висновок експерта №2345/24 від 07.05.2024, відповідно якого ринкова вартість станом на 06.12.2023 ланцюжка «Ztsep 0300» з жовтого металу, виконаного із «медичного золота», довжиною 50 см, бувшого у використанні, становить 224 грн.; хрестика «Zkul 065/214» з жовтого металу, виконаного із «медичного золота», довжиною близько 3 см, бувшого у використанні, становить 92 грн. Загальна вартість 316 грн. (а.с.113-121).

Суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи, а умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, вчиненого в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним у судовому засіданні, вину не визнав та пояснив, що з потерпілим він мешкає в одному районі і інколи бачив його біля магазину, близьких чи неприязних стосунків між ними не було. 07.04.2024, приблизно о 19:00 год, він побачив потерпілого біля продуктового магазину та звернувся до нього з проханням дати цигарку. Потерпілий відмовив, хоча в його кишені була пачка цигарок. З цього приводу між ними виник конфлікт, в ході якого вони висловлювались на адресу один одного нецензурною лайкою. Вони стали штовхатися. У ході конфлікту потерпілий штовхнув його у праве плече, у відповідь на що він схопив потерпілого за куртку та штовхнув. У наслідок цього з кишені потерпілого випала пачка цигарок. Він підняв її, взяв собі чотири цигарки, повернув пачку потерпілому, після чого вони розійшлись та він пішов до дому. Також зазначив, що до конфлікту він просив у потерпілого його телефон щоб зателефонувати матері. Вдома він перебував приблизно одну годину. Згодом на телефон його матері, який знаходився вдома, надійшов дзвінок від потерпілого, який вимагав повернути ланцюжок. Він пояснив, що не забирав жодного ланцюжка та запропонував його пошукати. Після цього вони зустрілися на місці події, де вже перебували працівники поліції. При ньому була робоча сумка, у якій знаходилися ліхтарик, ніж для роботи, два мобільні телефони та його власний срібний ланцюжок. Працівники поліції запропонували йому повернути ланцюжок потерпілому, однак він відповів, що нічого не забирав. Пошуки ланцюжка тривали близько 10 хвилин, однак результату не дали. З метою залагодження конфлікту він запропонував потерпілому забрати його власний ланцюжок, однак той відмовився. Після цього він разом із працівниками поліції поїхав до відділку поліції. Ножом потерпілому він не погрожував, так як при собі ножа під час конфлікту у нього не було, ланцюжок не зривав і не забирав. Вважає що ланцюжок загубився під час його штовханини з потерпілим біля магазину. Пояснив, що його покази, надані під час слідчого експерименту, відрізняються від теперішніх, оскільки працівники поліції запевняли його у можливості перекваліфікації дій на хуліганство, у зв`язку з чим він підписав відповідні документи. 
Позицію обвинуваченого щодо не визнання вини, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується дослідженими судом доказами.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsarv.Turkey),п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_5 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Суд критично оцінює твердження обвинуваченого про відсутність у нього умислу на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 та непричетність його до кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який послідовно та детально пояснив, що обвинувачений, демонструючи розкладний ніж та приставивши його до грудей, погрожував застосуванням насильства, після чого відкрито заволодів ланцюжком з хрестиком, висунувши вимогу щодо передачі грошових коштів за його повернення. Суд зазначає, що такі погрози потерпілий сприймав реально, що відповідає об`єктивним обставинам події та характеру застосованого предмета.
Показання потерпілого узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_7 , яка підтвердила факт негайного повідомлення потерпілим про розбійний напад на нього із застосуванням погроз ножом та заволодіння ланцюжком з хрестиком, а також подальші дії працівників поліції щодо організації зустрічі з обвинуваченим та його затримання. Суд бере до уваги, що показання свідка є послідовними, логічними та не містять істотних суперечностей.
Вищезазначені показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 є стабільними, вони узгоджуються між собою, є логічними та послідовними. Підстави оговорювати обвинуваченого потерпілим і свідком, судом не встановлені, також про відсутність неприязнених відносин з цими особами не заявляв і обвинувачений, а тому суд вважає покази потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 достовірними. Покази потерпілого та свідка ОСОБА_7 відповідають іншим доказам, які були досліджені у судовому засіданні.
Версія обвинуваченого про те, що він не мав при собі ножа та не погрожував ним потерпілому, спростовується показами потерпілого ОСОБА_6 , що саме погрожуючи ножом обвинувачений ОСОБА_5 зірвав з нього ланцюжок, на якому був хрестик, протоколом огляду місця події, відповідно до якого у ОСОБА_5 було вилучено складний металевий ніж з дерев`яною руків`ю коричневого кольору, а також протоколом пред`явлення речей для впізнання, відповідно якого потерпілий упізнав ніж, який було вилучено у обвинуваченого, як предмет, яким ОСОБА_5 йому погрожував під час нападу.
Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 був впізнаний потерпілим ОСОБА_6 , як особа, яка вчинила розбійний напад, що підтверджується відповідним протоколом впізнання за фотознімками, складеним з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
З огляду на викладене, досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, вчиненого в умовах воєнного стану. 
Твердження захисника, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є недоведеною, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази, суд не приймає до уваги, оскільки досліджені судом вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, вони мають значення для кримінального провадження та відповідають фактичним обставинам справи. При цьому, адвокатом не зазначено які саме докази вона вважає неналежними та недопустимими і з яких підстав. 
Відповідно обвинувального акту 07 квітня 2024 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ХІ введено воєнний стан, який продовжено, знаходячись біля пішохідного переходу навпроти будинку АДРЕСА_2, реалізуючи злочинний умисел направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, побачивши потерпілого ОСОБА_6 , взяв до рук принесений з собою розкладний ніж з дерев?яними вставками на руків?ї, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та демонструючи перед ним розкладний ніж, тим самим погрожуючи застосувати його, зірвав з шиї потерпілого ланцюжок «Ztsep 0300» з жовтого металу, виконаний із «медичного золота», довжиною 50 см, вартістю 224 грн., на якому знаходився хрестик «Zkul 065/214» з жовтого металу, виконаний із «медичного золота», довжиною близько 3 см, вартістю 92 грн., а всього на загальну суму 316 грн. 00 коп.
Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 316 грн. 00 коп.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.
Однак, досліджені судом докази не містять належних та переконливих відомостей про те, що під час вчинення нападу ОСОБА_5 застосовував насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , або заподіяв тілесні ушкодження такого характеру. Стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження такі докази суду не надано.
Допитаний, як під час судового розгляду, так і під час досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_6 давав послідовні покази про те, що ОСОБА_5 під час відкритого викрадення його майна тільки погрожував йому ножом та висловлював погрози, однак насилля до нього не застосовував. При цьому такі погрози застосування насильства потерпілий сприймав як реальні, що викликало у нього обґрунтований страх за своє життя та здоров`я, що свідчить що така погроза була реальною і безпосередньою. 
Крім того, в обвинувальному акті також не описано жодних дій застосування з боку ОСОБА_5 щодо потерпілого ОСОБА_6 будь-якого насилля. 
Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_5 такої ознаки розбою, як вчинення розбою, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, у зв`язку з чим суд вважає необхідним виключити з кваліфікації дій ОСОБА_5 ознаку застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу .
При цьому, суд звертає увагу, що відсутність однієї із ознак розбою, не впливає на правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки наявність інших встановлених судом обставин, які утворюють склад злочину, достатньо підтверджує вчинення ОСОБА_5 розбою, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, в умовах воєнного стану.
Таким чином, навіть за відсутності однієї з ознак, що характеризують підвищену суспільну небезпеку діяння, кримінально-правова кваліфікація за ч.4 ст.187 КК України залишається обґрунтованою та правильною, оскільки інші кваліфікуючі ознаки повністю підтверджені доказами у справі.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, є повністю встановленою та доведеною належними, допустимими і достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні, а умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечним для життя та здоров`я особи, вчиненого в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд приймає до уваги, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 відноситься до особливо тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставини, які пом`якшують покарання, судом не встановлені. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. 
Враховуючи вищевикладене, тяжкість скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_5 та особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів і на шлях виправлення не став та вчинив корисливий злочин у період іспитового строку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, пов`язане з його ізоляцією від суспільства, у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України із конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком, при призначенні йому остаточного покарання за сукупністю вироків, суд вважає необхідним застосувати ст.71 КК України та приєднати до призначеного покарання за даним вироком частково невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.10.2021, що є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.ст.369-371, ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_5 . 
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровьска від 27.10.2021 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_5 . 

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 19.02.2026, зарахувавши у строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_5 під вартою з 07.04.2024 по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, - залишити без змін до набрання вироком чинності.

Арешт, накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2024, на ніж, телефон марки «Redmi», imeil: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nokia», imeil: НОМЕР_4 , - скасувати.

Речові докази:
-мобільний телефон марки «Redmi», imeil: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Nokia», imeil: НОМЕР_4 , які зберігаються в камері схову ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути власнику ОСОБА_5 ;
-ніж, який зберігається в камері схову ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, - знищити. 

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Дніпра, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя 
Шевченківського районного суду    ОСОБА_1 
міста Дніпра