Справа638/200/22
Провадження № 1-кп/638/439/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження № 12021220830000016 від 10.12.2021 року за обвинуваченням : 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, розлученого, із професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває раніше неодноразово засудженого:
1)13.07.1995 року Ленінським районним судом м. Харкова ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки:
2)01.10.1996 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та конфіскацією майна;
3)31.03.2000 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та конфіскацією майна;
4)01.09.2004 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців та 9 днів;
5)16.02.2005 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;
6) 26.11.2007 року Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
7) 09.07.2021 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
8) 09.07.2021 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим с роком на 1 рік;
9) 23.11.2023 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 17.12.2021 приблизно о 16 год. 35 хв., знаходячись в Харківському метрополітені, а саме у вагоні електропоїзда, який прямував зі станції «Університет» до станції «Історичний музей», реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення за чужий рахунок, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку третіх осіб та неуважністю потерпілої ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, дістав із правої кишені куртки ОСОБА_9 її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A51», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартість якого, згідно з висновком експерта становить 4973,33 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення-злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на вищевказану суму.
Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення злочинів за обставин, викладених вище у даному вироку. 
Потерпіла ОСОБА_9 надала до суду заяви, де просила справу розглядати за її відсутності, просила покарання ОСОБА_7 призначити на розсуд суду, зазначила про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються. 
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 185 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він, своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій, та активне сприяння розкриттю злочину, про що зазначено органом досудового розслідування.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд встановив рецидив злочинів.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, на даний час відбуває покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2023, яким останнього засуджено за ч. 4 ст. 185 КК країни до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, розлученого, із професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд також враховує, що дане кримінальне провадження відповідає загальним засадам кримінального провадження. Дотримані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженого, так і іншими особами.
Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу ОСОБА_7 , обставин вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій інкримінованої йому статті.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд відповідно до ст.ст. 65, 68 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, що вказані вище, наявність обтяжуючої та наявність пом`якшуючої покарання обставин, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованої статті.
Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують або обтяжують покарання, «має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку».
Таким чином, підвищена ступінь індивідуальної тяжкості з урахуванням вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності, який характеризується умисною формою вини та корисливою мотивацією, зухвалим характером, а також небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та законослухняної поведінки, дає підстави суду призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке ОСОБА_7 має відбувати реально.
Обране судом покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а відтак забезпечать дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, є справедливими, адекватними і співмірними.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75, ст.69 КК України судом не встановлено.
З наданих до суду письмових матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту затримання з 20.09.2023 року; 
За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1-3 цієї статті.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 17.12.2021, тобто до ухвалення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2023, тому остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання за більш суворим, призначеним вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2023.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався. 
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 вчинено інкримінований злочин17.12.2021 під час перебування на іспитовому строці за вироком від 09.07.2021 Ленінського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 К України, яким останнього засуджено до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання строком з випробуванням з іспитовим с роком на 1 рік.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Таким чином остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно з ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднавши до призначеного за даними вироком покарння невідьбуту частину призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.07.2021 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 К України, яким останнього засуджено до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за вказаним кримінальним провадженням запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Цивільні позови в даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту за ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова ОСОБА_10 у справі №641/9816/21 підлягають скасуванню.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 23.11.2023 остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді п`яти (5) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.07.2021 та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 20.09.2023.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 за вказаним кримінальним провадженням не обирався.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова ОСОБА_10 у справі № 641/9816/21 на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 51», в корпусі синього кольору та в чохлі «книга» сірого кольору, imei1: , imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_3 , який було виявлено та вилучено у приміщенні кімнати поліції станції «Майдан Конституції» КП «Харківський метрополітен» у ОСОБА_7 , та який поміщено до сейф-пакунку № INZ 1085441 із пояснювальним написом та підписами всіх учасників процесу – скасувати.
Речові докази - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 51», в корпусі синього кольору та в чохлі «книга» сірого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_3 - повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_7 , РНОКПП на користь держави витрати на залучення експертів по проведенню судових експертиз в сумі 686,48 гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок виготовлено 08 квітня 2026 року.

Головуючий суддя         ОСОБА_1