Справа № 560/2471/26
	
РІШЕННЯ
іменем України
07 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку, звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації. Позивач вважає що відповідь на запит є формальною та неповною, не містить запитуваних документів і не відповідає вимогам цього Закону, що свідчить про протиправність дій відповідача.
Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На адресу суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить замінити його на Міністерство оборони України, оскільки Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України не має статусу юридичної особи, діє як відокремлений підрозділ.
Зважаючи на це, ухвалою суду до участі у справі залучено в якості другого відповідача Міністерство оборони України.
Міністерство оборони України подало відзив на позовну заяву, у якому позов не визнає. Зазначає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а відповідь від 17.02.2026 є правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
Позивач звернувся до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України із запитом на отримання публічної інформації від 03.02.2026, у якому просив надати інформацію щодо середнього розміру грошового забезпечення військовослужбовців за 2025 рік та січень 2026 року за сукупністю конкретно визначених параметрів, зокрема за посадами, що відповідають 45-му та 46-му тарифним розрядам, із врахуванням військового звання «полковник», вислуги років 33 роки, а також надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу. 
Також, позивач просив надати «кваліфіковане професійне заключення» щодо правильності визначення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розміру тарифного розряду посади позивача.
За результатами розгляду зазначеного запиту Департаментом соціального забезпечення Міністерства оборони України було надано відповідь від 17.02.2026, в якій повідомлено про відсутність запитуваної інформації у його розпорядженні.
Зазначено, що оскільки Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України не формує та не веде облік інформації у вигляді «середнього розміру грошового забезпечення» за сукупністю параметрів, визначених позивачем, а така інформація потребує спеціального розрахунку та узагальнення, вона відсутня у володінні розпорядника у готовому вигляді.
Позивач не погоджуючись із такою відповіддю відповідача щодо ненадання запитуваної публічної інформації, звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.
Право на інформацію гарантується ст. 34 Конституції України та реалізується, зокрема, через Закон України «Про інформацію» та Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» роз`яснив це визначення та підкреслив, що публічною є інформація, яка або створена/отримана при здійсненні владних повноважень, або фактично перебуває у володінні розпорядника.
Стаття 22 Закону № 2939-VI встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію, а саме: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Верховний Суд у свої практиці неодноразово наголошує, що за змістом пункту 1 ч. 1 ст. 22 Закону № 2939-VI відмовити у задоволенні запиту можна лише за одночасної наявності двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника та відсутності у нього обов`язку володіти нею. Якщо ж інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то він повинен вжити заходів для усунення порушення закону та набуття (створення) відповідної інформації, а не обмежуватися посиланням на її відсутність.
Разом з тим, у сталій практиці Верховного Суду також підкреслюється, що розпорядник інформації не зобов`язаний створювати нову інформацію або формувати нові документи, якщо запит стосується саме такого «створення», а не надання вже існуючої задокументованої інформації.
Отже, важливою ознакою публічної інформації є її попередня фіксація на матеріальному носії. Закон №2939-VI регулює відносини щодо доступу до інформації, яка вже існує, і не вимагає у відповідь на запит створювати інформацію. Визначальним для публічної інформації є те, що вона є заздалегідь готовим зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень в процесі виконання своїх обов`язків.
Враховуючи те, що позивач звернувся із запитом про надання розрахунків про фактичний середній розмір грошового забезпечення військовослужбовців за 2025 рік та січень 2026 року за сукупністю конкретно визначених параметрів, зокрема за посадами, що відповідають 45-му та 46-му тарифним розрядам, із врахуванням військового звання «полковник», вислуги років 33 роки, а також надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 відсотків посадового окладу.
Крім того, запит містив вимогу надати «кваліфіковане професійне заключення» щодо правильності визначення тарифного розряду.
Таким чином, відповідачу для надання повної інформації на вищезазначений запит необхідно було насамперед створити таку інформацію та надати пояснення до неї.
Оскільки, судом з`ясовано, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, визначений законом, надав відповідь по суті запиту та повідомив про відсутність у його володінні відповідних документів. Підстав для визнання його дій чи бездіяльності протиправними суд не вбачає.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03049 , код ЄДРПОУ - 26632298)  Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03049 , код ЄДРПОУ - 00034022) 	

Головуючий суддя 		Я.В. Драновський