ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 р.    м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 січня 2026 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556097 від 01.01.2026 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, вона 31.12.2025 року, о 23 год 15 хв., по вул. Героїв Майдану, 87 В, керувала автомобілем марки «Renault», д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з порожнини рота, вираженим тремтінням пальців рук, поведінкою, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та від проходження такого огляду в медичному закладі охорони здоров`я ОСОБА_2 відмовилася, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На вказану постанову особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване  
ЄУНСС: 727/104/26    Головуючий у І інстанції: Бойко М. Є.
Номер провадження: 33/822/65/26   Головуючий суддя : Давній В. П.
судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556097 від 01.01.2026 року складений з порушенням норм процесуального права. 
Апелює, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції було проведено з порушенням вимог встановлених у ст.ст. 256, 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р.
Стверджує, що у працівників поліції не було підстав для пропозиції проведення її огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки у неї були відсутні будь-які ознаки, передбачені п. 4 розд. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Вказує, що неодноразово пояснювала працівникам поліції, що вона 29.12.2025 року була прооперована, і тому не бажає проходити огляд, оскільки поспішає додому, через погане самопочуття.
Звертає увагу суду на непрофесійну поведінку поліцейських, та перевищення службових повноважень, які не дивлячись на стан її здоров`я, та прохання чим швидше її відпустити, оскільки вона тільки після операції та не може затримувати мочевипускання та переохолодження, не зважали на те, що з настанням комендантської години вона не зможе викликати таксі, усе одно продовжували її затримувати, залякували кайданками та адміністративними санкціями. 
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підставі наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до норм ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це фундаментальний правовий принцип і правова доктрина, яка передбачає, що жодна людина не є вище закону, що ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Вимогами статей 245, 251, 252, 280 КУпАП встановлено, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556097 від 01.01.2026 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.01.2026 року; направлення до закладу охорони здоров`я на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху від 01.01.2026 року; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА № 6442670 від 31.12.2025 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП; відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
Вказані докази, апеляційний суд, не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння бо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. №1452/735 далі Інструкція), особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу а швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, та висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні поліцейським зазначеного протоколу, зокрема ст. 256, ст. 266 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 Розд. 2 Інструкції, п. 2 Розд. 1 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП, оскільки, згідно долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції, не зазначивши суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставин, які давали їм підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, запропонували останній пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager».
Також, на вказаному відеозаписі відсутня процедура виявлення ознак алкогольного сп`яніння. 
Окрім цього, наявний в матеріалах справи відеозапис не дозволяє зробити висновків про те, чи були у водія наявні ознаки, які вказані поліцейським у протоколі, акті або направленні на огляд, або у постанові суду, оскільки згідно до відеозапису, наявність таких ознак поліцейський у водія не встановлював та не перевіряв.
При цьому, з вищевказаного відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 категорично заперечує наявність у неї такої ознаки, як: запах алкоголю з порожнини роту, тремтіння пальців рук. 
До того ж, з відеозапису, час: 03.20, 1.28.10, вбачається відсутність у ОСОБА_1 такої ознаки, як тремтіння пальців рук, оскільки остання демонструє поліцейським свої витягнуті руки, які перебувають у спокійному стані без тремору.
Щодо такої ознаки, як поведінка, що не відповідає обстановці, то суд апеляційної інстанції, вважає її надуманою, оскільки при перегляді відеозапису, судом не було встановлено неадекватні емоції останньої, чи порушення координації розмови, невпопад або заторможеність. ОСОБА_1 чітко відповідала на запитання поліцейських, на першу ж вимогу надала документи, та неодноразово пояснювала останнім про те, що вона лиш після операції. 
За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 категорично заперечувала наявність у неї 31.12.2025 року ознак будь-якого сп`яніння та вказувала, що з цієї причини відмовилася від огляду.
Зазначена позиція була зафіксована на відеозаписі та було підтверджено, останньою і в судовому засіданні апеляційного суду. 
Щодо емоційності ОСОБА_1 , остання вказувала на післяопераційний стан та біль, який вона відчувала. Вказану реакцію, вона, аргументувала непрофесійною поведінкою поліцейських, які не дивлячись на стан її здоров`я, та прохання чим швидше її відпустити, оскільки вона тільки після операції (що підтверджується довідкою КНП «Центральна міська клінічна лікарня» ЧМР, а. с. 43-44) та не може затримувати мочевипускання і переохолодження, не зважали на сказане нею та продовжували її затримувати.
Інших ознак, які передбачені п. 4 розд. 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння № 1452/735 від 09.11.2015 року, які б були названі або встановлені працівниками поліції, на відеозаписі, не зафіксовано.
Разом з цим, апеляційним судом із вищевказаних відеозаписів було встановлено, що на них відсутня фіксація складання даних матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема заповнення: - постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; - акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; - направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556097 від 01.01.2026 року. 
Таким чином, працівники поліції не здійснили належної та всебічної перевірки всіх об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння особи, обмежившись лише формальним складанням протоколу та інших документів, в які були внесені відомості, що не підтверджуються фактичними обставинами, що може свідчити про упередженість або недобросовісний підхід до виконання службових обов`язків. 
Не містяться в матеріалах справи і відомості щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, чи про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом блокування.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Однак, уповноважений орган не надав суду доказів, які би спростовували вище вказані твердження апелянта.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що уповноваженою особою при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушено вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 30 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий, суддя 
Чернівецького апеляційного суду     В. П. Давній